справа № 381/3629/25
провадження № 22-ц/824/3763/2026
головуючий у суді І інстанції Анапріюк С.П.
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
20 березня 2026 року м. Київ
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого судді - Писаної Т.О.
суддів - Приходька К.П., Журби С.О.
розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» на рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 22 жовтня 2025 року у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В:

У липні 2025 року через систему «Електронний суд» Товариство з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» звернулося до Фастівського міськрайонного суду Київської області з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором в розмірі 30876,17 грн, судових витрат зі сплати судового збору в розмірі 2422,40 грн, а також витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 7000,00 грн.
Свої вимоги обґрунтовувало тим, що 16.12.2020 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи уклали кредитний договір № 969987803.
Взяті на себе зобов`язання кредитор виконав та надав відповідачу кредитні кошти у розмірі та на умовах, встановлених договором.
Відповідач свої обов`язки за вказаним договором не виконав, не повернув кредитні кошти та проценти за користування кредитом.
Позивач стверджував, що на підставі укладених з первісними кредиторами договорів факторингу він набув права вимоги до відповідача за вказаним правочином.
Оскільки відповідач не погасив заборгованість у добровільному порядку, позивач звернувся до суду з цим позовом.
Рішенням Фастівського міськрайонного суду Київської області від 22 жовтня 2025 року відмовлено у задоволенні позовних вимог у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
Не погоджуючись із указаним рішенням адвокат Хлопкова Марія Сергіївна в інтересах Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» звернулася до суду із апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення про задоволення позову.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги вказує, що підписавши кредитний договір, позичальник надав свою згоду на сплату усіх зазначених у них платежів (процентів та винагороди), які були визначені за взаємною згодою сторін та недійсними не визнані. 
Зазначає, що нарахування відсотків за користування кредитом відображені в наданих розрахунках ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Тіліон Плюс» відбувались згідно з погодженими умовами кредитного договору.
Звертає увагу, що до матеріалів справи також долучена виписка з особового рахунку боржника, яка є належним та допустимим доказом заборгованості.
Відзив на апеляційну скаргу до Київського апеляційного суду не надходив.
Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.
Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Відповідно до ч. 3 ст. 369 ЦПК України з урахуванням конкретних обставин справи суд апеляційної інстанції може розглянути апеляційні скарги, зазначені в частинах першій та другій цієї статті, у судовому засіданні з повідомленням (викликом) учасників справи.
Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Враховуючи вищевикладене, оскільки із матеріалів справи не вбачається обставин, які б унеможливлювали розгляд справи без повідомлення учасників справи, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.
Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з таких підстав.
Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Рішення суду першої інстанції даним вимогам закону не відповідає.
Судом першої інстанції встановлено, що ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 16 грудня 2020 року укладено кредитний договір № 969987803, за умовами якого товариство зобов`язується надати позичальникові кредит без конкретної споживчої мети на суму 10 050 грн на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом, нараховані згідно п. 1.3, п. 1.4 або п. 1.5 цього договору. Кредит надається (договір укладається) строком на 30 днів від дати отримання кредиту позичальником. Згідно п. 1.3 договору, на період строку, визначеного п. 1.2 договору, нарахування процентів за користування кредитом здійснюється за дисконтною процентною ставкою в розмірі 1,22 відсотків від суми кредиту за кожний день користування кредитом. Згідно п. 1.6 договору позичальник зобов`язаний повернути товариству кредит, нараховані проценти згідно п. 1.3 цього договору не пізніше строку, вказаного в п. 1.2 цього договору.
Згідно графіку розрахунків, який є додатком № 1 до договору, сторони погодили наступний графік: термін платежу 15 січня 2021 року, сума кредиту 10 050 грн, нарахований процент 1 507,50 грн, разом до сплати 11 557,50 грн. (а. с. 88).
Згідно платіжного доручення від 16 грудня 2020 року, ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» доручило перерахувати на платіжну карту ОСОБА_1 № НОМЕР_5 грошові кошти в розмірі 10 050 грн. (а. с. 28).
28 листопада 2018 року ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» уклали договір факторингу № 28/1118-01, за умовами якого за умовами якого клієнт зобов`язується відступити фактору права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату на умовах, визначених цим договором (п.2.1. Договору). Право вимоги - означає всі права клієнта за кредитним договором, в тому числі права грошових вимог до боржників по сплаті суми боргу за кредитними договорами, строк платежу за якими настав, а також права вимоги, які виникнуть в майбутньому (п. 1.3. Договору). Право вимоги переходить від клієнта до фактора в день підписання сторонами реєстру прав вимог, по формі встановленій у відповідному додатку (п.4.1 Договору). Договір набуває чинності та всі права та обов`язки сторін за цим договором набувають повної юридичної сили з дати його підписання уповноваженими представниками сторін, та скріплення печатками (за наявності її у сторони) (п.8.1. Договору). Строк цього договору починає свій перебіг у момент, визначений у п.8.1 цього договору та закінчується 28 листопада 2019 року, але у будь-якому разі до моменту належного та повного виконання сторонами взятих на себе зобов`язань за цим договором (п.8.2. Договору).
28 листопада 2019 року ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» уклали додаткову угоду № 19 до договору факторингу № 28/1118-01 від 28 листопада 2018 року, згідно якої сторони дійшли згоди викласти п. 8.2 договору в іншій редакції, а саме, що строк дії цього договору закінчується 31 грудня 2020 року, але в будь-якому разі до моменту належного та повного виконання сторонами взятих на себе зобов`язань за цим договором.
31 грудня 2020 року ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» уклали додаткову угоду № 26 до договору факторингу № 28/1118-01 від 28 листопада 2018 року, згідно якої сторони дійшли згоди викласти текст договору у новій редакції, а саме, що згідно п. 2.1 розділу 2 договору факторингу клієнт зобов`язується відступити фактору права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату на умовах, визначених цим договором.
Відповідно до п. 1.3 договору факторингу № 28/1118-01 від 28 листопада 2018 року (в редакції від 31 грудня 2020 року) визначено, що під правом вимоги розуміються всі права грошових вимог клієнта до боржників по сплаті суми боргу за кредитними договорами, строк платежу за якими настав, а також права вимоги, які виникнуть в майбутньому.
Пунктом 1.2 договору визначено, що перелік кредитних договорів наводиться у відповідних додатках до договору, а саме реєстрах прав вимоги.
Відповідно до п. 1.5 договору факторингу № 28/1118-01 від 28 листопада 2018 року (в редакції від 31 грудня 2020 року) встановлено, що реєстр прав вимоги означає перелік прав вимоги до боржників, що відступається за договором. Форма вказаного реєстру наведена в додатку № 1 до договору.
Згідно витягу з реєстру прав вимоги від 23 березня 2021 року № 126, ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» на виконання договору факторингу № 28/1118-01 від 28 листопада 2018 року підписали цей реєстр прав вимог про те, що на умовах договору клієнт відступив фактору права вимоги до боржників, в тому числі до ОСОБА_1 за кредитним договором № 969987803 від 16 грудня 2020 року.
05 серпня 2020 року ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «Онлайн фінанс» уклали договір факторингу № 05/0820-01.
Пунктом 2.1 розділу 2 договору факторингу визначено, що клієнт зобов`язується відступити фактору права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату на умовах, визначених цим договором.
Відповідно до п. 1.3 договору факторингу під правом вимоги розуміється всі права клієнта за кредитними договорами, в тому числі права грошових вимог до боржників по сплаті суми боргу за кредитними договорами, строк платежу за якими настав, а також права вимоги, які виникнуть в майбутньому.
Відповідно до п. 1.5 договору факторингу реєстр прав вимоги означає перелік прав вимоги до боржників, що відступається за цим договором. Форма вказаного реєстру наведена в додатку № 1 до цього договору.
Згідно п. 8.2 договору факторингу строк цього договору закінчується 04 серпня 2021 року, але у будь-якому разі до моменту належного та повного виконання сторонами взятих на себе зобов`язань за цим договором.
03 серпня 2021 року ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «Онлайн фінанс» уклали додаткову угоду № 2 до договору факторингу № 05/0820-01 від 05 серпня 2020 року, якою продовжили строк дії договору до 31 грудня 2022 року включно.
30 грудня 2022 року ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «Онлайн фінанс» уклали додаткову угоду № 3 до договору факторингу № 05/0820-01 від 05 серпня 2020 року, якою продовжили строк дії договору до 30 грудня 2024 року включно.
Згідно витягу з реєстру прав вимоги від 23 березня 2021 року № 126, ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «Онлайн фінанс» на виконання договору факторингу № 05/0820-01 від 05 серпня 2020 року підписали цей реєстр прав вимог про те, що на умовах договору клієнт відступив фактору права вимоги до боржників, в тому числі до ОСОБА_1 за кредитним договором № 969987803 від 16 грудня 2020 року.
04 червня 2025 року ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» та ТОВ «Юніт Капітал» було укладено договір факторингу № 04/06/25-Ю, п. 1.1 розділу 1 якого передбачено, що фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта (ціна продажу) за плату, а клієнт відступити факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб - боржників, включаючи суму основного зобов`язання (суму позики), плату за позикою (проценти за користування позикою та проценти на прострочену позику), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить клієнту. Перелік боржників, підстави виникнення права грошової вимоги до боржників, сума грошових вимог та інші дані, зазначені в реєстрі боржників, який формується згідно з додатком № 1 і є невід`ємною частиною договору.
Згідно п. 1.2 договору, перехід від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості до боржників відбувається в момент підписання сторонами акта прийому-передачі реєстру боржників згідно з додатком № 2, після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей та набуває відповідні права вимоги. Підписаний сторонами та скріплений їх печатками акт прийому-передачі реєстру боржників підтверджує факт переходу від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості та є невід`ємною частиною цього договору.
Згідно витягу з реєстру боржників, який є додатком до договору факторингу № 04/06/25-Ю від 4 червня 2025 року, клієнт відступив фактору права вимоги до боржників, в тому числі до ОСОБА_1 за кредитним договором № 969987803 від 16 грудня 2020 року.
Згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором № 969987803 від 16 грудня 2020 року, який здійснений ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», сума заборгованості на момент відступлення права вимоги становила 26 872,75 грн
Згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором № 969987803 від 16 грудня 2020 року, який здійснений ТОВ «Таліон Плюс», сума заборгованості на момент відступлення права вимоги ТОВ «ФК Онлайн Фінанс» становила 30 876,17 грн.
На а. с. 77 знаходиться документ під назвою «Виписка з особового рахунку за кредитним договором № 969987803 від 16 грудня 2020 року ПІБ: ОСОБА_1 », складений та підписаний директором ТОВ «Юніт Капітал», у якому зазначено, що заборгованість перед ТОВ «Юніт Капітал» за кредитним договором №969987803 від 16 грудня 2020 року станом на 25 червня 2025 року складає 30876,17 грн та складається з простроченої заборгованості за сумою кредиту 10 049,335 грн та простроченою заборгованістю за процентами 20 826,84 грн.
На виконання ухвали Фастівського міськрайонного суду Київської області від 27 серпня 2025 року про витребування доказів АТ КБ «Приват банк» повідомлено, що на ім`я ОСОБА_1 банком було емітовано картку № НОМЕР_2 , за період з 16 грудня 2020 року по 21 грудня 2020 року дійсно надійшло зарахування коштів в сумі 10 050 грн. Номер телефону НОМЕР_3 є фінансовим номером телефону за картковим номером НОМЕР_2 , та знаходиться в анкетних даних ОСОБА_1 .
До відповіді АТ КБ «Приват банк» надано виписку з особового рахунку ОСОБА_1 , у якій відображено зарахування 16 грудня 2020 року грошових коштів в розмірі 10 050 грн.
Вказані обставини підтверджуються наявними у справі доказами.
Згідно ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Згідно із ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Згідно ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: відновлення становища, яке існувало до порушення.
Вирішуючи спір, суд повинен встановити, чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси позивача, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
За приписами ст. 627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
За змістом ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Відповідно до статті 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами. Якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення.
Згідно ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Закон України «Про електронну комерцію» визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-комунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції.
У статті 3 цього Закону «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
За правилом ч. 8 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст. 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.
Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначає порядок підписання угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Згідно зі ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язань клієнта перед фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає.
Судом першої інстанції встановлено, що 16 грудня 2020 року було укладено кредитний договір № 969987803 ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 . Відразу після вчинених дій 16 грудня 2020 року товариством було перераховано грошові кошти 10 050 грн на банківську карту, яка належить відповідачу, що підтверджено відповідним платіжним дорученням.
Ухвалюючи рішення про відмову в позові, суд першої інстанції виходив з того, що позивач не довів обґрунтованість позовних вимог.
Апеляційний суд не може погодитися з такими висновками суду.
Відповідно до ч. 1 - 4 ст. 13 Закону України «Про електронну комерцію» розрахунки у сфері електронної комерції здійснюються відповідно до законів України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», інших законів та нормативно-правових актів Національного банку України.
Розрахунки у сфері електронної комерції можуть здійснюватися з використанням платіжних інструментів, електронних грошей, шляхом переказу коштів або оплати готівкою з дотриманням вимог законодавства щодо оформлення готівкових та безготівкових розрахунків, а також в інший спосіб, передбачений законодавством України.
Способи, строки та порядок розрахунків у сфері електронної комерції визначаються в електронному договорі з урахуванням вимог законодавства України.
Продавець (виконавець, постачальник), оператор платіжної системи або інша особа, яка отримала оплату за товар, роботу, послугу відповідно до умов електронного договору, повинні надати покупцеві (замовнику, споживачу) електронний документ, квитанцію, товарний чи касовий чек, квиток, талон або інший документ, що підтверджує факт отримання коштів, із зазначенням дати здійснення розрахунку.
Крім цього, Верховним Судом у постанові від 25 травня 2021 року у справі №554/4300/16-ц зроблені висновки про те, що належними доказами, які підтверджують наявність заборгованості за укладеними кредитними договорами та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно із зазначеною нормою закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі. Пунктом 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року № 75, виписки з клієнтських рахунків є підтвердженням виконаних за операційний день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що банківські виписки з рахунків позичальника є належними та допустимими доказами у справі, що підтверджують рух коштів по конкретному банківському рахунку, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій. Тобто, виписки за картковими рахунками можуть бути належними доказами щодо заборгованості за кредитними договорами.
Виходячи із правових висновків, викладених в постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року по справі №342/180/17 (провадження №14-131цс19), згідно ч. 1 ст. 1050 ЦК України, з урахуванням положень статей 526, 527, 530 ЦК України, кредитор має довести надання позичальникові грошових коштів у розмірі та на умовах, встановлених договором.
У справі, що переглядається, судом встановлено, що відразу після укладення договору 16 грудня 2020 року товариством було перераховано грошові кошти 10 050 грн на банківську карту, яка належить відповідачу, що підтверджено відповідним платіжним дорученням.
Крім того, на виконання ухвали Фастівського міськрайонного суду Київської області від 27 серпня 2025 року про витребування доказів АТ КБ «Приват банк» повідомлено, що на ім`я ОСОБА_1 банком було емітовано картку № НОМЕР_2 , за період з 16 грудня 2020 року по 21 грудня 2020 року дійсно надійшло зарахування коштів в сумі 10 050 грн. Номер телефону НОМЕР_3 є фінансовим номером телефону за картковим номером НОМЕР_2 , та знаходиться в анкетних даних ОСОБА_1 .
До відповіді АТ КБ «Приват банк» надано виписку з особового рахунку ОСОБА_1 , у якій відображено зарахування 16 грудня 2020 року грошових коштів в розмірі 10 050 грн.
Таким чином, доказами, наявними в матеріалах справи, підтверджується і відповідачем не спростовано отримання ОСОБА_1 кредитних коштів згідно з договором № 969987803 від 16 грудня 2020 року в розмірі 10 050 грн від ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», докази повернення кредиту та відсотків за користування кредитними коштами в матеріалах справи відсутні.
Крім того, оскільки матеріалами справи підтверджується факт відступлення позивачу ТОВ «Юніт Капітал» вимог за кредитним договором № 969987803 від 16 грудня 2020 року, право позивача як кредитора є порушеним внаслідок невиконання відповідачем грошового зобов`язання та підлягає захисту.
Враховуючи наведене, висновки суду про відмову в позові є передчасними та помилковими, судове рішення ухвалене в результаті неповного з`ясування обставин, що мають значення для справи, висновки, викладені у рішенні суду першої інстанції, не відповідають обставинам справи, здійснені в результаті неправильного застосування норм матеріального права, відтак, рішення суду першої інстанції не може вважатись законним і обґрунтованим, не може залишатися в силі та підлягає скасуванню.
Вирішуючи позов ТОВ «Юніт Капітал» по суті, апеляційний суд враховує, що за умовами кредитного договору № 969987803 від 16 грудня 2020 року ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» зобов`язується надати позичальникові кредит без конкретної споживчої мети на суму 10 050 грн, кредит надається (договір укладається) строком на 30 днів від дати отримання кредиту позичальником. Згідно п. 1.3 договору, на період строку, визначеного п. 1.2 договору, нарахування процентів за користування кредитом здійснюється за дисконтною процентною ставкою в розмірі 183,00 відсотків від суми кредиту за кожний день користування кредитом. Згідно п. 1.6 договору позичальник зобов`язаний повернути товариству кредит, нараховані проценти згідно п. 1.3 цього договору не пізніше строку, вказаного в п. 1.2 цього договору.
Згідно п. 1.4 договору у випадку користування кредитом понад строк, встановлений п. 1.2 договору, умови щодо нарахування процентів за дисконтною процентною ставкою скасовуються і до взаємовідносин між сторонами застосовується базова процентна ставка в розмірі 622,20 % від суми кредиту за кожний день користування кредитом, відповідно до чого позичальник зобов`язується сплатити товариству різницю між фактично сплаченими процентами за дисконтною та нарахованою базовою процентними ставками за весь строк користування кредитом.
Згідно п. 4.3 договору сторони погоджуються, що проценти, нараховані після закінчення строку надання кредиту, визначеного в п. 1.2 цього договору, є процентами в розумінні ч. 2 ст. 625 ЦК України.
Згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором № 969987803 від 16 грудня 2020 року, сума заборгованості становить 30 876,17 грн і складається з тіла кредиту 10 049,33 грн процентів 20 826,84 грн. 
У справах про стягнення кредитних коштів на банк або іншу фінансову установу покладений обов`язок довести факт передачі коштів позичальнику у розмірі та на умовах, встановлених договором, в іншому випадку, без доведення цього факту, втрачається право банку на пред`явлення будь-якої вимоги. Доведення позивачем умов кредитування і наявності заборгованості є обов`язком позивача, виходячи з принципу змагальності сторін, закріпленого статтею 12 ЦПК України.
У свою чергу позичальник наділений правом заперечувати як укладення кредитного договору, так і факт отримання коштів. Проте, у разі твердження про повне чи часткове виконання зобов`язання, позичальник повинен підтвердити це належними доказами, які свідчать про своєчасне повернення суми кредиту та сплату нарахованих відсотків.
Таким чином, оскільки позивачем доведено факт передачі коштів позичальнику у розмірі та на умовах, встановлених договором, а відповідачем не підтверджено своєчасне повернення суми кредиту та сплату нарахованих відсотків, позов ТОВ «Юніт Капітал» про стягнення заборгованості за кредитним договором знайшов своє підтвердження під час апеляційного перегляду та підлягає задоволенню.
Крім того, позивач просив стягнути на його користь витрати на правничу допомогу в розмірі 7 000 грн, яка складається з послуг усної консультації 1 год. 500 грн, вивчення матеріалів справи 1 год. 500 грн, складання адвокатського запиту 1 год. 500 грн, складання клопотання про витребування доказів 1 год. 500 грн, аналіз судової практики 1 год. 500 грн, участь в судовому засіданні 1 год. 1200 грн, участь у відео конференції 1 год. 700 грн, складання позовної заяви 1 год. 2500 грн на підставі договору № 05/06/20-01 від 5 червня 2025 року та додаткової угоди до нього.
Так, за умовами договору надання правничої допомоги № 05/06/20-01 від 5 червня 2025 року, укладеного ТОВ «Юніт Капітал» з Адвокатським бюро «Тараненко та партнери», клієнт доручає, а адвокатське бюро приймає на себе зобов`язання надавати правничу допомогу в обсязі та на умовах, передбачених цим договором. Згідно п. 3.3 договору гонорар складається з суми вартості послуг, тарифи яких узгоджені сторонами в протоколі погодження вартості послуг до договору про надання правничої допомоги № 05/06/20-01 від 5 червня 2025 року. Згідно п. 3.5 договору після досягнення адвокатом мети представництва адвокатське бюро надає клієнту акт прийому-передачі наданих послуг.
Додатком до договору є протокол погодження вартості послуг, згідно якого вартість послуг становить: усна консультація - 1 год. 500 грн, вивчення матеріалів справи 1 год. 500 грн, складання адвокатського запиту 1 год. 500 грн, складання клопотання про витребування доказів 1 год. 500 грн, аналіз судової практики 1 год. 500 грн, участь в судовому засіданні 1 год. 1200 грн, участь у відео конференції 1 год. 700 грн, складання позовної заяви 1 год. 2500 грн.
Додатковою угодою № 2 до договору про надання правничої допомоги № 05/06/20-01 від 5 червня 2025 року сторони погодили, що клієнт доручає, а адвокатське бюро приймає на себе зобов`язання надавати юридичну допомогу по захисту його прав та інтересів з питань, що відносяться до юрисдикції судів по справам про стягнення заборгованості за кредитними договорами, в тому числі за договором № 05/06/20-01 від 5 червня 2025 року, боржник ОСОБА_1 .
Відповідно до ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 викладено правовий висновок, згідно якого склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. Для підтвердження цих обставин потрібно надати суду договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, які свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних з наданням правової допомоги, і оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.
Разом із тим, враховуючи, що в матеріалах справи відсутній акт прийому-передачі наданих послуг або інші докази узгодження з позивачем ТОВ «Юніт Капітал» обсягу та якості наданих адвокатом послуг, а отже, що у позивача виник обов`язок сплати витрат на правничу допомогу взагалі, апеляційний суд приходить до висновку про недоведеність та необґрунтованість цих витрат і не включає їх до розподілу.
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України апеляційний суд здійснює перерозподіл судового збору, та оскільки за подання позову ТОВ «Юніт Капітал» сплачено судовий збір 2422,40 грн, а за подання апеляційної скарги - 3633,60 грн, разом 6056 грн, і оскільки за наслідками апеляційного перегляду позов задоволено, понесені позивачем судові витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача.

Керуючись ст. 7, 367, 374, 376, 381, 382 ЦПК України, апеляційний суд,
ПОСТАНОВИВ :
Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» задовольнити.
Рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 22 жовтня 2025 року скасувати та прийняти нову постанову.
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_4 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» (код ЄДРПОУ 43541163) заборгованість за кредитним договором № 969987803 від 16 грудня 2020 року в розмірі 30 876 (тридцять тисяч вісімсот сімдесят шість) грн 17 коп. судовий збір в розмірі 6 056 (шість тисяч п`ятдесят шість) грн та витрати на правничу допомогу за розгляд справи в апеляційному суді у розмірі 7 000 (сім тисяч) грн.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Головуючий	Т.О. Писана	
Судді	К. П. Приходько	
		
	С.О. Журба