ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД  РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ	

31 березня 2026 року 	Справа № 160/37134/25 	

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Калугіної Н.Є., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом Державного промислового підприємства "Кривбаспромводопостачання" до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, - 
В С Т А Н О В И В:
Позивач звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просить:
- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення №0531510415 від 25.09.2025 ГУ ДПС у Дніпропетровській області.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що податковим повідомленням-рішенням №0478280415 від 22.08.2025, контролюючим органом вже було притягнуто позивача до відповідальності у вигляді штрафних санкцій за порушення граничного строку сплати податкового зобов`язання за період, який також охоплюється і в оскаржуваному податковому повідомленні-рішенні від 25.09.2025, а саме за серпень, вересень та листопад 2024 року. Також позивач зазначив, що після зупинення роботи каналу Дніпро - Кривий Ріг та, як наслідок, втрати основного джерела доходу, значною мірою погіршилося матеріальне становище підприємства, однак при цьому посадова особа контролюючого органу взагалі не зважила на ці безумовно важливі обставини непереборної сили, які виникли, не дослідила проблематику та обставини господарської діяльності підприємства. На момент прийняття відповідачем оскаржуваного повідомлення - рішення, сума податкового боргу визначена у ньому не відповідала дійсності, оскільки її розмір мав бути зменшений контролюючим органом на суму визначену у постанові Верховного Суду від 09.08.2022 у справі №160/9281/20. Оскаржуване рішення про застосування до ДПП «КПВП» фінансових санкцій прийнято контролюючим органом 25.09.2025 на підставі акта перевірки, яка проводилася 14 серпня 2025 року, тобто з пропуском строку встановленого пунктом 86.8 статті 86 ПК України на прийняття такого рішення. Враховуючи об`єктивні та непереборні обставини, які виникли внаслідок агресивних військових дій російської федерації, у підприємства досить тривалий час продовжує накопичуватися заборгованість за податковими зобов`язаннями, але попри фінансовий та кадровий дефіцит, ДПП «КПВП» продовжує здійснювати свою господарську діяльність, незважаючи на складність умов функціонування, постійні обстріли об`єктів підприємства. 
Дніпропетровський окружний адміністративний суд ухвалою від 20.01.2026 відкрив провадження в адміністративній справі, призначив справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, встановив сторонам строки для подання заяв по суті справи.
Згідно із наданим ГУ ДПС у Дніпропетровській області відзивом на позовну заяву, відповідач заперечує проти задоволення позовних вимог, вважає їх безпідставними, просить відмовити у їх задоволенні, зазначає, що посилання позивача на неможливість виконання податкових зобов`язань є безпідставними, оскільки позивачем не доведено наявність форс-мажорних обставин та застосування до нього положень підпункту 69.1 пункту 69 підрозділу 10 розділу XX «Перехідні положення» Податкового кодексу України. також відповідач вказав, що згідно даних інтегрованої картки платника за кодом платежу 14060100 «ПДВ із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг)» по ДПП «КРИВБАСПРОМВОДОПОСТАЧАННЯ» встановлено, що ним не забезпечено повноту та своєчасність зарахування коштів в достатньому розмірі для сплати узгоджених податкових зобов`язань з ПДВ до бюджету у законодавчо встановлені терміни за звітний (податковий) період серпень 2024 року, жовтень 2024 року та листопад 2024 року у зв`язку з чим в ІКП обліковувався податковий борг. Однак зазначені ППР не є між собою взаємопов`язаними, оскільки кожне з яких стосувалося різних податкових декларацій з відмінними сумами податкового зобов`язання та відповідного штрафу, тому притягнення позивача до відповідальності здійснювалося поодиноко за кожне окреме правопорушення. Попри те, що обидві ППР стосуються одного звітного періоду (серпень 2024), це не свідчить про подвійне притягнення до відповідальності за один період, оскільки кожне рішення базується на окремій сумі не сплати податкового зобов`язання по податковій декларації. Відповідно, ППР є самостійними та не пов`язаними між собою.
Дніпропетровський окружний адміністративний суд ухвалою від 23.03.2026 витребував від Головного управління ДПС у Дніпропетровській області детальні пояснення з наданням відповідних доказів та з посиланням на норми податкового законодавства щодо того, чи дійсно під час камеральної перевірки, що відбулась 14.08.2025 досліджувались сплати Державним промисловим підприємством "Кривбаспромводопостачання" податку за серпень 2024 року за податковою декларацією № 9275035567, дата подання 19.09.2024, який також охоплювався попередньою камеральною перевіркою, що відбулась 14.07.2025; копію акта камеральної перевірки позивача від 14.07.2024; копію податкової декларації № 9275035567, дата подання 19.09.2024.
26.03.2026 відповідачем надані відповідні пояснення та докази. 
Згідно з ч.ч. 5, 8 ст. 262 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. При розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.
Дослідивши письмові докази, суд встановив таке.
Державне промислове підприємство «Кривбаспромводопостачання» (код ЄДРПОУ 00191017) зареєстровано 14.07.1993, перебуває на податковому обліку в Головному управлінні ДПС у Дніпропетровській області, Криворізька державна податкова інспекція.
Основним видом діяльності за КВЕД є: 36.00 Забір, очищення та постачання води.
На підставі підпункту 20.1.4 пункту 20.1 статті 20 розділу І, пункту 75.1 статті 75 розділу ІІ Податкового кодексу України, у порядку визначеному пунктом 76.2 статті 76 розділу ІІ Податкового кодексу України, проведено камеральну перевірку дотримання порядку реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування до таких податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних Державного промислового підприємства «Кривбаспромводопостачання» за листопад 2024 року, про що складено акт від 16.04.2025 №20796/04-36-04-15/191017.
Відповідно до підпункту 75.1.1 пункту 75.1 статті 75, статті 76 Податкового кодексу України від 2 грудня 2010 року №2755-VI зі змінами та доповненнями (далі – ПКУ) та на підставі пункту 20.1 статті 20 розділу І ПКУ, у порядку підпункту 75.1.1 пункту 75.1 статті 75 та статті 76 глави 8 розділу ІІ ПКУ ГУ ДПС у Дніпропетровській області проведено камеральну перевірку ДПП «КРИВБАСПРОМВОДОПОСТАЧАННЯ» (код ЄДРПОУ 00191017) з питання своєчасності сплати узгодженої суми грошового зобов`язання з податку на додану вартість (далі – ПДВ). 
За результатами перевірки складено Акт перевірки від 14.08.2025 №46460/04- 36-04-15/191017 «Про результати камеральної перевірки ДПП «КРИВБАСПРОМВОДОПОСТАЧАННЯ» (код ЄДРПОУ 00191017) щодо порушення термінів сплати узгодженої суми податкового зобов`язання з податку на додану вартість». 
Згідно із висновками акту камеральної перевірки, контролюючим органом встановлено порушення ДПП «КРИВБАСПРОМВОДОПОСТАЧАННЯ» пункту 50.1 статті 50, пункту 57.1 статті 57, підпункту 203.2 статті 203 ПКУ в частині недотримання граничних строків сплати узгодженої суми грошового зобов`язання з ПДВ за серпень 2024 року, жовтень 2024 року та листопад 2024 року на суму ПДВ 2 987 693,81 грн, у тому числі порушення строку сплати більше 30 календарних днів – на загальну суму ПДВ 2 987 693,81 гривень. 
За результатами ГУ ДПС у Дніпропетровській області прийнято податкове повідомлення-рішення форми «Ш» від 25.09.2025 №0531510415, яким нараховано штрафні (фінансові) санкції за порушення правил сплати (перерахування) грошового зобов`язання з ПДВ на суму 298769,39 грн.
Позивач оскаржив вказане податкове повідомлення – рішення до Державної податкової служби України, та за результатами розгляду скарги, рішенням ДПС України від 09.12.2025 № 35203/6/99-00-06-03-01-06 скаргу залишено без задоволення, податкове повідомлення – рішення без змін.
Не погоджуючись з прийнятим податковим повідомленням-рішенням про застосування штрафу, позивач звернувся до суду з цим позовом.
Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.
Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначення переліку податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, права та обов`язки платників податків, компетенція контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, визначаються положеннями Податкового кодексу України (далі – ПК України).
Згідно підпункту 14.1.39 пункту 14.1 статті 14 ПК України грошове зобов`язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов`язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності.
Податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов`язання (підпункт 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 ПК України).
Платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи (підпункт 16.1.4 пункту 16.1 статті 16 ПК України).
Пунктом 31.1 статті 31 ПК України встановлено, що строком сплати податку та збору визнається період, що розпочинається з моменту виникнення податкового обов`язку платника податку із сплати конкретного виду податку і завершується останнім днем строку, протягом якого такий податок чи збір повинен бути сплачений у порядку, визначеному податковим законодавством. Податок чи збір, що не був сплачений у визначений строк, вважається не сплаченим своєчасно.
Момент виникнення податкового обов`язку платника податків, у тому числі податкового агента, визначається календарною датою.
Згідно з пунктом 54.1 статті 54 ПК України крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов`язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов`язання та/або пені вважається узгодженою.
Відповідно до пункту 46.1 статті 46 ПК України податкова декларація, розрахунок, звіт (далі - податкова декларація) - документ, що подається платником податків (у тому числі відокремленим підрозділом у випадках, визначених цим Кодексом) контролюючому органу у строки, встановлені законом, на підставі якого здійснюється нарахування та/або сплата податкового зобов`язання або відображаються обсяги операції (операцій), доходів (прибутків), щодо яких податковим та митним законодавством передбачено звільнення платника податку від обов`язку нарахування і сплати податку і збору, чи документ, що свідчить про суми доходу, нарахованого (виплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, суми утриманого та/або сплаченого податку.
Відповідно до пункту 57.1 статті 57 ПК України платник податків зобов`язаний самостійно сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Пунктом 75.1 статті 75 ПК України передбачено, що контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки. Предметом камеральної перевірки також може бути, зокрема, своєчасність сплати узгодженої суми податкового (грошового) зобов`язання виключно на підставі даних, що зберігаються (опрацьовуються) у відповідних інформаційних базах.
Предметом камеральної перевірки також можуть бути: 1) своєчасність подання податкових декларацій (розрахунків); 2) своєчасність реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних, акцизних накладних та/або розрахунків коригування до акцизних накладних у Єдиному реєстрі акцизних накладних, виправлення помилок у податкових накладних; 3) своєчасність сплати узгодженої суми податкового (грошового) зобов`язання виключно на підставі даних, що зберігаються (опрацьовуються) у відповідних інформаційних базах; 4) повнота нарахування та своєчасність сплати податку на доходи фізичних осіб та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у разі невідповідності резидента Дія Сіті вимогам, визначеним пунктами 2, 3 частини першої та пунктом 10 частини другої статті 5 Закону України "Про стимулювання розвитку цифрової економіки в Україні"; 5) своєчасність подання заяви про взяття на облік фінансових агентів відповідно до вимог статті 39-3 цього Кодексу; 6) своєчасність подання фінансовими агентами звітів про підзвітні рахунки, виправлених звітів про підзвітні рахунки; 7) своєчасність надання фінансовими агентами відповіді на запити (повідомлення) контролюючого органу, що надсилаються у випадках, визначених статтею 39-3 цього Кодексу; 8) своєчасність подання повідомлення про структуру власності та кінцевих бенефіціарних власників відповідно до вимог пункту 44-1.2 статті 44-1 цього Кодексу; 9) своєчасність подання особою, яка здійснює управління або адміністрування трасту, або про припинення такого договору, фінансової звітності, копій первинних документів та іншої інформації щодо трасту на запит контролюючого органу у випадках, передбачених статтею 44-2 цього Кодексу; 10) своєчасність надання інформації на запит контролюючого органу відповідно до пункту 44-1.3 статті 44-1, підпунктів 6-8 підпункту 73.3.1 пункту 73.3 статті 73 цього Кодексу; 11) своєчасність та повнота сплати узгодженої суми грошового зобов`язання у вигляді авансового внеску з податку на прибуток підприємств, визначеного відповідно до пункту 141.13 статті 141 цього Кодексу, на підставі даних Реєстру пунктів обміну іноземної валюти.
Позивач у позові посилається на те, що на момент проведення камеральної перевірки 14.08.2025, ПДВ за червень, липень, серпень, вересень 2024 року було сплачено, хоча із запізненням, а тому підстави для винесення будь-яких податкових повідомлень-рішень контролюючого органу, відпали. Контролюючий орган під час проведення камеральної перевірки не встановив чи дійсно платник податків допустив порушення строків сплати податкового зобов`язання, не з`ясував причини та об`єктивні обставини недотримання цих строків передбачених ПК України, у разі виявлення цих порушень, якщо взагалі ці обставини настали. Також позивач вказав, що контролюючий орган застосував до нього фінансові санкції за одне і теж правопорушення, оскільки під час камеральних перевірок 14.07.2025 та 14.08.2025 перевірявся один і той же період сплати – серпень 2024 року.
З зазначеного питання, суд на підставі наданих контролюючим органом доказів встановив, що за податковою декларацією №9275035567 від 19.09.2024 із граничним терміном сплати 30.09.2024, позивачем визначено податкові зобов`язання з ПДВ у сумі 1091796 грн. 
Контролюючим органом 14.07.2025 проведено камеральну перевірку щодо порушення термінів сплати узгодженої суми податкового зобов`язання з податку на додану вартість ДПП «КПВП» (код ЄДРПОУ 191017).
Згідно висновків акту від 14.07.2025 №41588/04-36-04-15/191017, позивачем податковий борг за серпень 2024 року за податковою декларацією №9275035567 від 19.09.2024 фактично був сплачений різними датами та платіжними дорученнями: 13.06.2025 року у розмірі 6 012 грн та 41 000 грн; 16.06.2025 року у розмірі 10 907, 99 грн; 17.07.2025 року у розмірі 12 700 грн; 09.07.2025 року у розмірі 202 167,12 грн. 
Отже, контролюючим органом під час перевірки 14.07.2025 серед іншого встановлено сплату позивачем ПДВ за податковою декларацією №9275035567 від 19.09.2024 всього на суму 272 787,11 грн із простроченням строків оплати на 256– 282 дні. За результатами перевірки від 14.07.2025, на підставі ППР від 22.08.2025 застосовано штрафну санкцію у розмірі 10%. 
Разом з тим, згідно висновків акту камеральної перевірки, яка проведена 14.08.2025, контролюючим органом встановлено, що за цією ж декларацією (№9275035567 від 19.09.2024) податковий борг фактично був сплачений позивачем також різними платіжними дорученнями: 14.07.2025. року у розмірі 180 863, 99 грн; 14.07.2025 року у розмірі 35 009, 93 грн, на загальну суму становить 215 873, 92 грн, із простроченням строку оплати на 287 днів. У зв`язку із чим податковим органом застосовано штрафну санкцію у розмірі 10%. 
Тобто матеріалами справи підтверджується, що за наслідками проведення двох камеральних перевірок від 14.07.2025 та від 14.08.2025 контролюючим органом штрафні санкції нараховано саме на фактично сплачені позивачем суми з урахуванням кількості днів прострочення їх сплати відповідно до вимог статті 124 ПКУ, згідно однієї податкової декларації №9275035567 від 19.09.2024. Отже, зазначені перевірки охоплюють окремі частини податкового зобов`язання з ПДВ задекларованого позивача у податковій декларації №9275035567 від 19.09.2024, які сплачені у різний час і за різними платіжними дорученнями, що зумовило проведення окремих перевірок і винесення окремих рішень про застосування штрафних санкцій, до цих сплачених сум. 
Таким чином, судом відхиляються доводи позивача про те, що камеральна перевірка призначена за відсутності на те фактичних обставин щодо несвоєчасної сплати податкового зобов`язання та щодо подвійного притягнення позивача до відповідальності за одне і теж правопорушення, оскільки такі доводи не знайшли свого підтвердження в матеріалах цієї справи.
При цьому, не є спірним з боку позивача розмір нарахованої штрафної санкції та застосування відсоткового значення штрафу.
Згідно із пунктом 124.1 статті 124 ПКУ, якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов`язання протягом строків, визначених цим Кодексом, застосовуються такі штрафи: 5% від суми податкового боргу при затримці до 30 календарних днів включно; 10% від суми податкового боргу при затримці більше 30 календарних днів. 
Враховуючи, що ці штрафи нараховуються на кожну окрему суму податкового зобов`язання, що не була сплачена в установлений строк, суд не знайшов підстав вважати помилковими висновки контролюючого органу, викладені в акті камеральної перевірки від 14.08.2025.
Також позивач посилався на порушення строків накладення фінансових санкцій, оскільки вважає, що спірне ППР прийнято з порушенням строків, передбачених ПК України.
Щодо таких доводів позивача суд зазначає таке.
Згідно п. 86.8. ст. 86 Податкового кодексу України податкове повідомлення-рішення приймається в порядку, передбаченому статтею 58 цього Кодексу, керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу протягом п`ятнадцяти робочих днів з дня, наступного за днем вручення платнику податків, його представнику або особі, яка здійснювала розрахункові операції, акта перевірки, та надсилається (вручається) платнику податків у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу.
За наявності заперечень посадових осіб платника податків до акта перевірки та додаткових документів і пояснень, зокрема документів, що підтверджують відсутність вини, наявність пом`якшуючих обставин або обставин, що звільняють від фінансової відповідальності відповідно до цього Кодексу, поданих у порядку, встановленому цією статтею, податкове повідомлення-рішення приймається в порядку та строки, визначені пунктом 86.7 цієї статті.
Відповідно до пп. 86.7.5 п. 86.7 ст. 86 ПК України податкове повідомлення-рішення приймається керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу на підставі висновку комісії контролюючого органу з питань розгляду заперечень протягом п`яти робочих днів, наступних за днем прийняття такого висновку комісією і надання (надсилання) письмової відповіді платнику податків, у порядку, визначеному підпунктом 86.7.1 цього пункту.
Як вже було зазначено, за результатами проведеної камеральної перевірки складено акт перевірки №46460/04-36-04-15/191017 від 14.08.2025, який направлено засобами поштового зв`язку на юридичну адресу підприємства 15.08.2025 року та згідно даних рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення вручено ДПП «КРИВБАСПРОМВОДОПОСТАЧАННЯ» 20.08.2025 року.
Позивач скориставшись пунктом 86.7 статті 86 ПКУ подав заперечення на Акт від 01.09.2025 року №13/622 (вх. ГУ ДПС від 08.09.2025 року №106720/6), розгляд якого відбувся 16.09.2025 року. 
На підставі акту перевірки №46460/04-36-04-15/191017 від 14.08.2025 контролюючим органом прийнято податкове повідомлення-рішення (форми «Ш») №0531510415 від 25.09.2025 про застосування штрафної санкції у розмірі 298769,39 грн. 
Отже, податкове повідомлення-рішення №0531510415 від 25.09.2025 прийнято на 7-й робочий день після розгляду заперечення на Акт перевірки, тобто з пропуском передбаченого підпунктом 86.7.5 пункту 86.7 ст. 86 ПК України строку.
Разом з тим, суд вважає за необхідне вказати, що ключовим питанням при наданні оцінки процедурним порушенням, допущеним під час прийняття суб`єктом владних повноважень рішення, є співвідношення двох базових принципів права: «протиправні дії не тягнуть за собою правомірних наслідків» і, на противагу йому, принцип «формальне порушення процедури не може мати наслідком скасування правильного по суті рішення»; межею, що розділяє істотне (фундаментальне) порушення від неістотного, є встановлення такої обставини: чи могло бути іншим рішення суб`єкта владних повноважень за умови дотримання ним передбаченої законом процедури його прийняття».
Аналогічний правовий висновок міститься у постанові Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 12.09.2024 у справі №640/21435/22.
Незначна затримка в прийнятті податкового повідомлення-рішення (2 робочі дні), не спростовує факту допущення позивачем порушення податкового законодавства та не звільняє від відповідальності за таке порушення, натомість могла б мати значення при вирішенні інших питань права (строк оскарження податкового повідомлення-рішення, вимоги про відшкодування шкоди і тд).
Отже, ці аргументи позивача суд вважає необґрунтованим.
Щодо посилання позивача на наявність неузгодженого податкового боргу. 
Позивач при цьому вказав, що контролюючим органом було прийнято податкову вимоги №319-50 від 04.06.2020 про сплату податкового боргу у розмірі - 5 680 047,11 грн, яка оскаржена позивачем до Дніпропетровського окружного адміністративного суду та рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду у справі 160/9281/20, залишеним без змін постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 14.09.2021 задоволено позовні вимоги, визнано протиправною та скасовано податкову вимогу. Постановою Верховного Суду від 09.08.2022 у справі №160/9281/20 касаційну скаргу Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків задоволено частково, рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 14.01.2021 та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 14.09.2021 у справі №160/9281/20 скасовано в частині задоволення позовних вимог про визнання протиправною та скасування податкової вимоги у розмірі 5316613,45 грн, в іншій частині рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 14.01.2021 та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 14.09.2021 у справі №160/9281/20 залишено без змін. Під час судового розгляду справи №160/9281/20 Верховним Судом встановлено, що податковий орган неправомірно нарахував ДПП «Кривбаспромводопостачання» пеню у розмірі 363 433,66 грн. що свідчить про протиправність податкової вимоги в цій частині. 
Отже, позивач вважає, що кінцевим результатом розгляду справи №160/9281/20 про скасування податкової вимоги №319-50 від 04.06.2020 року, стало зменшення суми податкового боргу, визначеного у ній із 5 680 047,11 грн. до 5 316 613,45 грн.
Однак суд не погоджується з такими доводами позивача та вважає за необхідне вказати, що відповідно до п.1 розділу ІІ «Порядку ведення податковими органами оперативного обліку податків, зборів, платежів та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 12.01.2021 року №5 (далі – Порядок №5), для забезпечення ведення оперативного обліку податків, зборів, платежів, єдиного внеску в ІКС ДПС відкриваються ІКП за кожним кодом класифікації доходів бюджету технологічним кодом єдиного внеску щодо кожного платника, територіального органу ДПС, що відповідає місцю обліку платника або обліку об`єкта оподаткування. ІКП містить інформацію про первинні показники оперативного обліку, облікові операції та облікові показники, які характеризують стан і пенсійного страхування за відповідним видом платежу та відповідною адміністративно-територіальною одиницею. Для організації оперативного обліку кожній ІКП присвоюється код, який її індентифікує в інформаційній системі та не може бути присвоєний іншій ІКП. 
Відповідно до Класифікації доходів бюджету, затвердженої Міністерства фінансів України від 14.01.2011 року № 11, окремі види платежу (доходи бюджету) мають наступні коди, а саме:
- «ПДВ із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг)» має код 14060100; - 
- «Частина чистого прибутку (доходу) господарських організацій (державних унітарних підприємств та їх об`єднань), що вилучається до державного бюджету відповідно до закону» має код 21010100. 
Проте, як встановлено судом, у правовідносинах, які розглянуті судами у №160/9281/20, спірним було питання наявності/відсутності податкового боргу за класифікацією доходів бюджету – 21010100 «частина чистого прибутку (доходу) господарських організацій (державних унітарних підприємств та їх об`єднань), що вилучається до державного бюджету відповідно до закону», натомість в цій справі ключовим є питання щодо несвоєчасної сплати позивачем податкового боргу з за класифікацією доходів бюджету – 14060100 «ПДВ із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг)».
Тому, відсутні підстави вважати, що станом на час проведення перевірки 14.08.2025 податковий борг з ПДВ був неузгоджений.
При цьому, слід зауважити, що позивачем самостійно на підставі податкових декларацій визначені податкові зобов`язання з ПДВ, своєчасність сплати яких були предметом перевірки 14.08.2025.
Щодо твердження позивача про тяжкий фінансовий стан підприємства внаслідок руйнування військами російської федерації греблі Каховської ГЕС та як наслідок неможливості у повному обсязі виконання податкових зобов`язань.
Наказом Міністерства фінансів України від 29.07.2022 року № 225 затверджено «Порядок підтвердження можливості чи неможливості виконання платником податків обов`язків, визначених у підпункті 69.1 пункту 69 підрозділу 10 розділу XX «Перехідні положення» Податкового кодексу України, та переліків документів на підтвердження» (далі - Порядок № 225). 
Цей Порядок розроблено відповідно до підпункту 69.1 пункту 69 підрозділу 10 розділу XX "Перехідні положення" ПК України з метою тимчасового, на період до припинення або скасування воєнного стану на території України, підтвердження платниками податків можливості чи неможливості своєчасного виконання податкового обов`язку щодо дотримання термінів сплати податків та зборів, подання звітності, у тому числі звітності, передбаченої пунктом 46.2 статті 46 глави 2 розділу II Кодексу, реєстрації у відповідних реєстрах податкових або акцизних накладних, розрахунків коригування, подання електронних документів, що містять дані про фактичні залишки пального та обсяг обігу пального або спирту етилового тощо. 
В матеріалах справи відсутні докази на підтвердження звернення позивача до контролюючого органу з відповідною заяву та підтверджуючими документами, а також відсутні докази прийняття контролюючим органом по відношенню до позивача відповідного рішення про неможливість виконання податкового обов`язку.
Як зазначив Верховний Суд у постанові від 11.02.2021 по справі № 812/1019/18, в пп. 54.3.3 п. 54.3 ст. 54 ПК України наведено норму, яка в імперативному порядку зобов`язує контролюючий орган визначати суму грошових зобов`язань за штрафними санкціями платникові податку в тому разі, якщо таким платником порушено норми законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на відповідний орган. Визначений вказаною нормою обов`язок контролюючого органу є безумовним і виникає в тому разі, коли контролюючим органом виявлено відповідні порушення, що тягнуть за собою застосування до платника податків штрафних санкцій». 
Щодо посилання позивача на руйнування Каховської ГЕС як на обставини непереборної сили, та відповідно, як на обставину, що звільняє від відповідальності, суд зазначає, що порядок засвідчення форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) встановлюється Торгово-промисловою палатою України та регіональними торгово-промисловими палатами Регламентом засвідчення форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили). 
Форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) – це надзвичайні та невідворотні обставини, що об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань, передбачених умовами договору (контракту, угоди тощо), обов`язків згідно із законодавчими та іншими нормативними актами, а саме: загроза війни, збройний конфлікт або серйозна погроза такого конфлікту, включаючи, але не обмежуючись ворожими атаками, блокадами, військовим ембарго, дії іноземного ворога, загальна військова мобілізація, військові дії, оголошена та неоголошена війна, дії суспільного ворога, збурення, акти тероризму, диверсії, піратство, безлади, вторгнення, блокада, революція, заколот, повстання, масові заворушення, введення комендантської години, експропріація, примусове вилучання, захоплення підприємств, реквізиція, громадська демонстрація, блокада, страйк, аварія, протиправні дії третіх осіб, пожежа, вибух, тривалі перерви в роботі транспорту, регламентовані умовами відповідних рішень та актами державних органів влади, закриття морських проток, ембарго, заборона (обмеження) експорту/імпорту тощо, а також викликані винятковими погодними умовами і стихійним лихом, а саме: епідемія, сильний шторм, циклон, ураган, торнадо, буревій, повінь, нагромадження снігу, ожеледь, град, заморозки, замерзання моря, проток, портів, перевалів, землетрус, блискавка, пожежа, посуха, просідання і зсув ґрунту, інші стихійні лиха тощо (пункт 2 статті 141 Закону України від 02.12.1997 № 671/97-ВР «Про торгово-промислові палати в Україні».
Згідно підпункту 3.1 пункту 3 Регламенту засвідчення Торгово-промисловою палатою України та регіональними торгово-промисловими палатами форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили), затвердженого рішенням Президії ТПП України 18 грудня 2014 року N 44(5), Торгово-промислова палата України та уповноважені нею регіональні торгово-промислові палати засвідчують форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) та видають сертифікат про такі обставини протягом семи днів з дня звернення суб`єкта господарської діяльності за собівартістю (п. 1 ст. 141 Закону України від 02.12.1997 № 671/97-ВР). 
Підставою для засвідчення форс-мажорних обставин є наявність однієї або більше форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили), перелічених у ст. 14 1 Закону України "Про торгово-промислові палати в Україні" в редакції від 02.09.2014 року, а також визначених сторонами за договором, контрактом, угодою, типовим договором, законодавчими, відомчими та/чи іншими нормативними актами, які вплинули на зобов`язання таким чином, що унеможливили його виконання у термін, передбачений відповідно договором, контрактом, угодою, типовим договором, законодавчими та/чи іншими нормативними актами (підпункт 6.1 пункту 6 Регламенту). 
Для отримання сертифікату суб`єкт господарювання повинен звернутися до ТПП із заявою, в якій обґрунтувати причинно-наслідковий зв`язок між обставиною/подією і неможливістю виконання Заявником своїх конкретних зобов`язань (за договором, контрактом, угодою, законом, нормативним актом, актом органів місцевого самоврядування тощо) (підпункт 6.9 пункту 6 Регламенту). 
За результатами розгляду заяви і наданих документів та прийняття рішення уповноваженою особою щодо можливості засвідчення форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) за наявністю підстав, видається Сертифікат про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили). 
Під час розгляду справи судом не встановлено обставин щодо звернення позивача до Торгово-промислової палати України або її регіональних структур з метою отримання відповідного Сертифіката. Відповідний Сертифікат в матеріалах справи відсутній.
Таким чином, позивачем не доведено належними та допустимими доказами наявність у нього підстав для звільнення від відповідальності у вигляді штрафних (фінансових) санкцій.
Відповідно до частин першої, другої статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Суд наголошує на тому, що в силу вимог частини другої статті 73 КАС України, предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
У контексті зазначених положень КАС України, суд звертає увагу позивача на те, що закріплені у частині другій статті 77 КАС України норми права щодо обов`язку суб`єкта владних повноважень доведення правомірності прийняття оспорюваного рішення не звільняє позивача від обов`язку доведення заявлених позовних вимог належними та допустимими доказами.
Згідно п.41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.
Усі інші аргументи сторін вивчені судом, однак є такими, що не потребують детального аналізу у судовому рішенні, оскільки вищенаведених висновків суду не спростовують.
Враховуючи вищевикладене, з`ясувавши та перевіривши всі фактичні обставини справи за наявним матеріалами, в межах підстав позову, об`єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення, враховуючи основні засади адміністративного судочинства, суд дійшов висновку про відсутність фактичних та правових підстав для задоволення позову.
Керуючись ст. 2, 5, 14, 139, 241-246, 255, 262, 295, 297 КАС України суд, -

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні адміністративного позову. 
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржене в порядку та строки, передбачені статтями 295, 297Кодексу адміністративного судочинства України.
Повний текст рішення суду складено 31.03.2026 року.

Суддя Н.Є. Калугіна