Справа № 192/788/25 
Провадження № 2/192/289/26 
РІШЕННЯ
Іменем України

10 березня 2026 року

Солонянський районний суд Дніпропетровської області у складі головуючої судді Ковальчук Н.В., 
за участю: 
секретаря судового засідання Чепіги Є.Ю., 
позивачки ОСОБА_1 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у селищі Солоному Солонянського району Дніпропетровської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,

встановив:

Позивачка звернулась до суду з вказаним позовом, просить стягнути на свою користь з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3 , 2010 року народження, в розмірі 25% з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з 25 квітня 2025 року і до повноліття дитини.
Позивачка посилається на те, що 20 березня 2010 року вона, ОСОБА_1 , уклала шлюб з ОСОБА_2 . У шлюбі народилася дитина – ОСОБА_3 , 2010 р.н. Дитина проживає разом з нею та її батьками, за адресою: АДРЕСА_1 . Батько дитини проживає окремо. Позивачка вказує, що дитині повинен бути забезпечений належний рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Такий належний рівень у будь-якому разі не повинен бути меншим, ніж прожитковий мінімум. Такий рівень вона одна не зможе забезпечити. Так, як відповідач інших осіб на утриманні не має, він працездатний, отримує дохід, має нерухоме майно, транспортний засіб, його стан здоров`я дозволяє працювати, а тому позивачка вважає, що він може сплачувати такий розмір аліментів.
09 лютого 2026 року позивачка подала заяву, у якій просить стягнення аліментів з відповідача здійснювати з березня 2026 року.
03 березня 2026 року до суду від відповідача надійшла заява про визнання позову.
Відповідач у судове засідання не прибув, відкласти розгляд справи не просив. Відповідач є користувачем електронного суду та повідомлення про слухання справи підтверджується Довідкою про отримання документів в електронному суді (ЕС).
Позивачка у судовому засіданні позовні вимоги підтримала з викладених у позовній заяві підстав.
Заслухавши позивачку, дослідивши наявні у справі докази, з`ясувавши обставини справи, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог.
Судом встановлено, що 20 березня 2010 року між ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , укладено шлюб, зареєстрований Відділом реєстрації актів цивільного стану Солонянського районного управління юстиції Дніпропетровської області, про що зроблений відповідний актовий запис № 19 (свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_1 ).
Подружжя має доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (свідоцтво про народження серії НОМЕР_2 , видане 07 вересня 2010 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Солонянського районного управління юстиції Дніпропетровської області).
Згідно з витягом з Реєстру територіальної громади зареєстрованим місцем проживання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , є: АДРЕСА_1 . 
Згідно з актом підтвердження фактичного місця проживання, складеним 28 січня 2026 року, ОСОБА_1 , 1988 р.н., разом з батьком – ОСОБА_5 , матір`ю – ОСОБА_6 та донькою – ОСОБА_3 , 2010 р.н., прописані та фактично проживають за адресою: АДРЕСА_1 . Неповнолітня ОСОБА_3 знаходиться під опікою та на забезпеченні матері – ОСОБА_1 .
Суд зазначає, що відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою ВР України № 789-ХІІ (78912) від 27.02.1991, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Статтею 8 Закону України від 26.04.2001 № 2402-III «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку.
Згідно зі ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Частиною 3 ст. 181 СК України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
Відповідно до ч.ч. 1 3 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття.
Відповідно до ч. 1 ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.
За змістом ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Частина 1 ст. 191 Сімейного кодексу України передбачає, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.
Враховуючи те, що дитина проживає з позивачкою та перебуває на її утриманні, а також обов`язок, в тому числі, і батька утримувати дитину до досягнення нею повноліття, визнання відповідачем позову, суд вважає вимоги позивачки про стягнення аліментів на утримання дитини обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.
Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.
Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як розподілити між сторонами судові витрати.
За змістом ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
З огляду на те, що позивачка на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закон України від 08.07.2011 № 3674-VI «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору за вимогу про стягнення аліментів, то з відповідача слід стягнути судові витрати у розмірі 1211,20 грн на користь держави.
Керуючись ст.ст. 4, 10, 13, 76 - 81, 83, 95, 141, 258, 259, 263 - 265, 268, 273 ЦПК України, суд

постановив:
Позов ОСОБА_1 задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у розмірі частини від його заробітку (доходу), щомісячно, але не менше 50 відсотків від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 01 березня 2026 року та до досягнення дитиною повноліття.
Допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у сумі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) грн 20 коп.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів після проголошення рішення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Повне рішення складене 10 березня 2026 року.

Інформація про учасників справи:
позивачка: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ;
відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_4 .

Суддя Н.В. Ковальчук