РІШЕННЯ
Іменем України

16 квітня 2026 року 
м. Київ

справа № 990/29/26
адміністративне провадження № П/990/29/26 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
судді-доповідача Яковенка М. М.,
суддів: Білоуса О. В., Желтобрюх І. Л., Ханової Р. Ф., Шишова О. О., 
розглянувши у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу № 990/29/26 за позовом ОСОБА_1 до Вищої ради правосуддя визнання протиправним рішення в певній частині та зобов`язання ухвалити нове рішення в цій частині,
УСТАНОВИВ:
І. РУХ СПРАВИ
1. 23 січня 2026 року ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , позивач) звернулася до Верховного Суду як суду першої інстанції з позовом до Вищої ради правосуддя (далі - ВРП, Рада), в якому просила:
- визнати протиправним та скасувати рішення ВРП № 2781/0/15-25 від 23 грудня 2025 року «Про звільнення ОСОБА_1 з посади судді Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області у зв`язку з поданням заяви про відставку» в частині не зарахування до стажу роботи, що дає право на відставку стажу роботи у відділі організаційного забезпечення діяльності судів Кіровоградського обласного управління юстиції на посадах:
з 24 липня 1995 року - по 04 січня 1999 року спеціаліст ІІ категорії відділу організаційного забезпечення судової діяльності управління юстиції в Кіровоградській області;
з 04 січня 1999 року - по 11 листопада 1999 року головний спеціаліст відділу організаційного забезпечення судової діяльності управління юстиції в Кіровоградській області;
з 11 листопада 1999 року - по 07 лютого 2001 року в.о. начальника відділу організаційного забезпечення судової діяльності управління юстиції в Кіровоградській області,
а загалом - 5 років 6 місяців 14 днів.
- зобов`язати ВРП повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про звільнення її з посади судді Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області у зв`язку з поданням заяви про відставку в частині не зарахування до стажу роботи на посаді судді часу роботи на посаді спеціаліст ІІ категорії, головного спеціаліста та виконуючого обов`язки начальника відділу організаційного забезпечення діяльності судів управління юстиції в Кіровоградській області Міністерства юстиції України у період з 24 липня 1995 року до 07 лютого 2001 року та визначити загальний стаж роботи на посаді судді, який дає право на відставку, з урахуванням часу цієї роботи.
2. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 23 січня 2026 року для розгляду цієї справи визначено склад колегії суддів: Яковенко М. М.- головуючий суддя, судді: Білоус О. В., Желтобрюх І. Л., Ханова Р. Ф., Шишов О. О.
3. Верховний Суд ухвалою від 26 січня 2026 року відкрив провадження у цій справі та вирішив розглядати її за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.
4. 29 січня 2026 року до Верховного Суду від ВРП було надіслано матеріали, на підставі якого прийнято оскаржуване рішення.
5. 09 лютого 2026 року на адресу Верховного Суду від ВРП надійшов відзив на адміністративний позов, в якому відповідач просить відмовити у його задоволенні.
6. 16 лютого 2026 року до Верховного Суду від ОСОБА_1 надійшла відповідь на відзив.
ІІ. ОБСТАВИНИ СПРАВИ
7. Перевіривши матеріали справи, взявши до уваги пояснення учасників справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Верховний Суд встановив таке.
8. ОСОБА_1 є громадянкою України та народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 .
9. В період з 1993 по 1995 роки ОСОБА_1 навчалась у Кіровоградському сільсько-господарському технікуму.
10. З 1995 року по 2001 рік ОСОБА_1 навчалась у Національній юридичній академії України імені Ярослава Мудрого на заочному факультеті.
11. Згідно записів трудової книжки ОСОБА_1 з 24 липня 1995 року працювала на посаді спеціаліста ІІ категорії відділу організаційного забезпечення судової діяльності управління юстиції в Кіровоградській області.
12. 04 січня 1999 року переведена на посаду головного спеціаліста відділу організаційного забезпечення діяльності судів управління юстиції в Кіровоградській області.
13. 11 листопада 1999 року переведена на посаду виконуючого обов`язки начальника відділу організаційного забезпечення діяльності судів управління юстиції в Кіровоградській області.
14. З 08 травня 2001 року звільнена від виконання обов`язків начальника відділу організаційного забезпечення діяльності судів управління юстиції в Кіровоградській області з залишенням на посаді головного спеціаліста цього відділу. В подальшому 29 грудня 2002 року звільнена з даної посади.
15. 02 січня 2003 року призначена на посаду начальника відділу організації діяльності судів та судової статистики територіального управління державної судової адміністрації в Кіровоградській області.
16. 01 січня 2006 року переведена на посаду завідуючої сектором організаційного забезпечення діяльності судів, органів суддівського самоврядування та судової статистики. В подальшому 31 травня 2010 року звільнена з даної посади.
17. Указом Президента України від 30 квітня 2010 року № 590/2010 ОСОБА_1 призначена на посаду судді Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області строком на п`ять років, а Указом Президента України від 02 листопада 2017 року № 348/2017 призначена на посаду судді цього суду безстроково.
18. 22 липня 2025 року ОСОБА_1 звернулася до ВРП із заявою про звільнення її з посади судді Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області у відставку відповідно пункту 4 частини шостої статті 126 Конституції України.
19. Рішенням ВРП від 23 грудня 2025 року № 2781/0/15-25 звільнено ОСОБА_1 з посади судді Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області у зв`язку з поданням заяви про відставку.
20. У цьому Рішенні встановлено, що суддя ОСОБА_1 має стаж роботи на посаді судді понад 20 років. До цього стажу було зараховано: строк роботи на посаді судді, який складає 15 років 7 місяців 23 дні; стаж роботи на посадах в управлінні юстиції в Кіровоградській області 1 рік 10 місяців 21 день; стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надає право для призначення на посаду судді - 3 роки.
21. До стажу роботи на посаді судді, що дає право на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання не зарахований:
період навчання у Національній юридичній академії України імені Ярослава Мудрого (з 1995 року по 2001 рік);
робота у відділі організаційного забезпечення діяльності судів Управління юстиції в Кіровоградській області на посадах:
з 24 липня 1995 року - по 04 січня 1999 року спеціаліста ІІ категорії відділу організаційного забезпечення судової діяльності;
з 04 січня 1999 року - по 11 листопада 1999 року головного спеціаліста відділу організаційного забезпечення діяльності судів;
з 11 листопада 1999 року - по 07 лютого 2001 року виконуючого обов`язки начальника відділу організаційного забезпечення діяльності судів.
22. Оспорюване рішення містить мотиви і підстави незарахування періоду навчання у Національній юридичній академії України імені Ярослава Мудрого (з 1995 року по 2001 рік). Однак це рішення не містить мотивів і підстав незарахування до стажу роботи на посаді судді, що дає право на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання, роботи на вказаних вище посадах в той же період.
23. Не погодившись із рішенням ВРП № 2781/0/15-25 від 23 грудня 2025 року «Про звільнення ОСОБА_1 з посади судді Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області у зв`язку з поданням заяви про відставку» в частині не зарахування до стажу роботи, що дає право на відставку стажу роботи у відділі організаційного забезпечення діяльності судів Кіровоградського обласного управління юстиції на посадах: 
спеціаліста ІІ категорії відділу організаційного забезпечення судової діяльності (з 24 липня 1995 року - по 04 січня 1999 року), головного спеціаліста відділу організаційного забезпечення діяльності судів (з 04 січня 1999 року - по 11 листопада 1999 року), виконуючого обов`язки начальника відділу організаційного забезпечення діяльності судів (з 11 листопада 1999 року - по 07 лютого 2001 року), ОСОБА_1 звернулася до Суду з цим позовом.
ІІІ. АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ
24. На обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що оскаржуване рішення Ради в частині незарахування до стажу роботи на посаді судді періоду роботи на перелічених вище посадах у відділі організаційного забезпечення діяльності судів Кіровоградського обласного управління юстиції є протиправним. Як зазначає позивач, вказана робота безпосередньо була пов`язана з керівництвом та контролем за діяльністю судів у підвідомчому Міністерству юстиції органі на місцях, що відповідало критеріям, установленим законодавством, чинним на час її призначення суддею.
25. Вимоги позивачки ґрунтуються на положеннях частини четвертої статті 43 Закону України від 15 грудня 1992 року № 2862-ХІІ «Про статус суддів» (далі - Закон № 2862-ХІІ), чинного на момент її призначення, відповідно до якого до стажу роботи, що дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання, зараховується також час роботи на посадах, безпосередньо пов`язаних з керівництвом та контролем за діяльністю судів у Міністерстві юстиції України та підвідомчих йому органах на місцях.
26. Окрім того, позивач посилається на правову позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 27 січня 2021 року у справі № 591/2397/17, де Суд дійшов висновку про те, що робота на посадах, безпосередньо пов`язаних з керівництвом та контролем за діяльністю судів, а саме консультанта 2-ї категорії по судовій статистиці, консультанта 1-ї категорії по судовій статистиці, головного консультанта по судовій роботі, начальника судового відділу в Управлінні юстиції Сумського облвиконкому підлягали зарахуванню до суддівського стажу.
27. На підставі вищевказаного позивачка наголошує, що рішення ВРП № 2781/0/15-25 є невмотивованим та необґрунтованим, оскільки в ньому не наведено жодних обґрунтованих підстав для виключення цього періоду з її суддівського стажу. Таке неврахування призвело до заниження загального стажу на 5 років 6 місяців 14 днів, що у свою чергу зменшило розмір щомісячного довічного грошового утримання на 12 відсотків.
28. У відзиві на позовну заяву представник відповідача проти задоволення адміністративного позову заперечує. Акцентує увагу на правомірності прийнятого нею рішення про звільнення позивачки з посади судді у зв`язку з поданням заяви про відставку. ВРП вказує, що діяла виключно в межах наданих їй повноважень та у спосіб, передбачений Конституцією та законодавством України, зокрема статтями 19 та 126 Конституції України, статтею 116 Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» (далі - Закон № 1402-VIII) та пунктом 6 частини першої статті 3 Закону України від 21 грудня 2016 року № 1798-VIII «Про Вищу раду правосуддя» (далі - Закон № 1798-VIII).
29. ВРП зазначає, що доводи позивачки, які стосуються необхідності зарахування до стажу її роботи, що дає право на відставку стажу роботи у відділі організаційного забезпечення діяльності судів Кіровоградського обласного управління юстиції на посадах: спеціаліста ІІ категорії відділу організаційного забезпечення судової діяльності (з 24 липня 1995 року - по 04 січня 1999 року), головного спеціаліста відділу організаційного забезпечення діяльності судів (з 04 січня 1999 року - по 11 листопада 1999 року), виконуючого обов`язки начальника відділу організаційного забезпечення діяльності судів (з 11 листопада 1999 року - по 07 лютого 2001 року), є необґрунтованими, оскільки в цей час ОСОБА_1 ще не мала вищої юридичної освіти. ВРП стверджує, що стаж професійної діяльності у сфері права обчислюється лише після здобуття особою відповідної освіти, яку позивачка отримала лише 08 лютого 2001 року.
30. Щодо зарахування до стажу ОСОБА_1 періоду її навчання у вищому юридичному закладі ВРП вказує, що вона навчалася за заочною формою, що виключає можливість зарахування часу її навчання до стажу роботи, який дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання.
31. Враховуючи викладене, ВРП дійшла висновку про безпідставність позовних вимог та просить суд відмовити у їх задоволенні в повному обсязі.
32. ОСОБА_1 подала відповідь на відзив, де зазначила, що заперечує довільне тлумачення відповідачем вимог частини першої статті 43 Закону № 2862-ХІІ. Звертає увагу, що Закон пов`язує зарахування такого стажу лише з часом роботи на посаді, без будь яких інших умов, у тому числі і наявності вищої юридичної освіти.
IV. ПРАВОВЕ РЕГУЛЮВАННЯ СПІРНИХ ПРАВОВІДНОСИН ТА ОЦІНКА СУДУ
33. Суть позову полягає у протиправності, на думку ОСОБА_1 , рішення відповідача в частині не зарахування до стажу роботи, що дає право на відставку її стажу роботи у відділі організаційного забезпечення діяльності судів Кіровоградського обласного управління юстиції до 08 лютого 2001 року, з мотивів відсутності у неї вищої юридичної освіти на той час.
34. Частиною другою статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
35. Згідно із частиною другою статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
36. Отже, у цій справі судовий контроль за реалізацією повноважень ВРП полягає у перевірці наявності законних підстав для прийняття оскаржуваного рішення. Зокрема, Суд перевіряє чи прийнято вказане рішення у межах повноважень, чи було дотримано відповідачем процедуру його прийняття, повноту та об`єктивність встановлення (дослідження) обставин, які покладено в основу оскаржуваного рішення.
37. Згідно з пунктом 4 частини першої статті 131 Конституції України в Україні діє ВРП, яка ухвалює рішення про звільнення судді з посади.
38. Відповідно до пункту 4 частини шостої статті 126 Конституції України підставою для звільнення судді є подання заяви про відставку або про звільнення з посади за власним бажанням.
39. Повноваження, статус, порядок діяльності та засади організації ВРП визначаються Законом України від 21 грудня 2016 року №1798-VIII «Про Вищу раду правосуддя».
40. Пунктом 6 частини першої статті 3 Закону № 1798-VIII визначено, що ВРП ухвалює рішення про звільнення судді з посади.
41. За приписами статті 55 Закону № 1798-VIII питання про звільнення судді з підстав, визначених пунктами 1 і 4 частини шостої статті 126 Конституції України, розглядається на засіданні ВРП. За результатами розгляду питання про звільнення судді з підстав, визначених пунктами 1 та 4 частини шостої статті 126 Конституції України, ВРП ухвалює вмотивоване рішення.
42. Частини перша, третя статті 116 Закону № 1402-VIІІ (у редакції, чинній на час подання заяви про відставку) встановлюють, що суддя, який має стаж роботи на посаді судді не менше двадцяти років, що визначається відповідно до статті 137 цього Закону, має право подати заяву про відставку.
Заява про відставку, заява про звільнення з посади за власним бажанням подається суддею до ВРП, яка протягом одного місяця з дня надходження відповідної заяви ухвалює рішення про звільнення судді з посади.
43. Згідно зі статтею 137 Закону № 1402-VIІІ (у редакції до 05 серпня 2018 року) до стажу роботи на посаді судді зараховується робота на посаді: 1) судді судів України, арбітра (судді) арбітражних судів України, державного арбітра колишнього Державного арбітражу України, арбітра відомчих арбітражів України, судді Конституційного Суду України; 2) члена ВРП, Вищої ради юстиції, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України; 3) судді в судах та арбітрів у державному і відомчому арбітражах колишнього СРСР та республік, що входили до його складу.
44. Законом № 1798-VIII (набрав чинності з 05 січня 2017 року) пункт 34 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 1402-VIII доповнено абзацом четвертим такого змісту: «Судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день їх призначення (обрання)».
45. Надалі Законом України «Про внесення змін до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» у зв`язку з прийняттям Закону України «Про Вищий антикорупційний суд» від 12 липня 2018 року № 2509-VIII (набрав чинності 05 серпня 2018 року) статтю 137 Закону № 1402-VIІІ доповнено частиною другою такого змісту: «До стажу роботи на посаді судді також зараховується стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надає право для призначення на посаду судді».
46. Отже, при обчисленні стажу роботи на посаді судді підлягають застосуванню норми законодавства в частині визначення обсягу стажу, які були чинними на день призначення (обрання) відповідного судді. При цьому при обчисленні стажу, який дає право на відставку, окремо слід застосовувати положення частини першої статті 137 зазначеного закону, положення частини другої цієї статті, як стаж, який зараховується додатково.
47. У випадку зайняття посади судді без проведення конкурсних процедур стаж роботи (професійної діяльності), передбачений частиною другою статті 137 Закону №1402-VIІІ визначається на момент призначення на посаду судді вперше, а у випадку призначення на посаду судді за результатами конкурсу - зараховується стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом для участі у конкурсі та надає право для призначення на цю посаду за його результатами.
48. Аналогічну правову позицію висловлено Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 17 вересня 2020 року у справі № 9901/302/19 та в постанові від 18 листопада 2021 року у справі № 9901/15/21.
49. Такий підхід відповідає принципу правової визначеності, який дозволяє особі, на момент призначення (обрання) на посаду судді, прогнозувати законодавчі гарантії своєї професійної діяльності та убезпечує її від їх погіршення в умовах зміни законодавства. Застосування норм, чинних на день призначення ОСОБА_1 на посаду судді, є необхідною умовою дотримання цього принципу, оскільки забезпечує передбачуваність правових наслідків свого професійного шляху та захищає від дискримінаційного обмеження у сфері пенсійного забезпечення. Будь-яка зміна законодавства, що погіршує це становище, не може мати зворотної дії у часі щодо вже набутого стажу.
50. Повертаючись до обставин цієї справи, Суд установив, що Указом Президента України від 30 квітня 2010 року № 590/2010 ОСОБА_1 призначена на посаду судді Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області строком на п`ять років.
51. На день призначення ОСОБА_1 на посаду судді (30 квітня 2010 року) питання визначення стажу, який давав право на відставку судді, регулювалося частиною четвертою статті 43 Закону № 2862-ХІІ.
52. Абзацом другим частини четвертої статті 43 Закону № 2862-ХІІ передбачалось, що до стажу роботи, що дає право на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання, крім роботи на посадах суддів судів України, державних арбітрів, арбітрів відомчих арбітражів України, зараховується також час роботи на посадах суддів і арбітрів у судах та державному і відомчому арбітражі колишнього СРСР та республік, що раніше входили до складу СРСР, час роботи на посадах, безпосередньо пов`язаних з керівництвом та контролем за діяльністю судів у Верховному Суді України, в обласних судах, Київському і Севастопольському міських судах, Міністерстві юстиції України та підвідомчих йому органах на місцях, за діяльністю арбітражів у Державному арбітражі України, Вищому арбітражному суді України, а також на посадах прокурорів і слідчих за умови наявності у всіх зазначених осіб стажу роботи на посаді судді не менше 10 років.
53. Таким чином, наведена норма абзацу другого частини четвертої статті 43 Закону № 2862-ХІІ встановлює розширене розуміння категорій посад, час роботи на яких підлягає зарахуванню до суддівського стажу, що дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання. Зокрема, законодавець прямо передбачив, що крім роботи на посадах суддів, арбітрів та державних арбітрів, до відповідного стажу зараховується також період роботи на посадах, що були безпосередньо пов`язані з керівництвом та контролем за діяльністю судів. Це стосується, серед іншого, і посад у структурі Міністерства юстиції України та його територіальних підрозділів на місцях, у тому числі обласних управлінь юстиції, за умови, що характер обов`язків, покладених на таких посадових осіб, передбачав функціональний зв`язок із діяльністю, що стосувалася контролю за належним функціонуванням судів.
54. Зазначена норма діяла у період з 06 квітня 1994 року по 01 січня 2012 року з метою створення додаткових гарантій правового та соціального захисту осіб, які здійснювали професійну діяльність, безпосередньо пов`язану з функціонуванням судової системи, до набрання чинності новим законодавством про судоустрій.
55. Протягом дії зазначеної норми законодавець, визначаючи склад суддівського стажу, що дає право на відставку та щомісячне довічне грошове утримання, не обмежив його лише періодами роботи на суддівських чи арбітражних посадах, а передбачив можливість зарахування також часу роботи на інших посадах у правничих інституціях, якщо така діяльність була безпосередньо пов`язана з організацією, керівництвом або контролем за діяльністю судів. Такий підхід забезпечує об`єктивний і повний облік професійного досвіду суддів, у тому числі того, який був здобутий у межах функціонального сприяння здійсненню правосуддя, що повністю відповідає меті врегулювання порядку реалізації права судді на відставку як одного з ключових елементів гарантії незалежності суддів та їх належного соціального захисту.
56. Узагальнюючи наведене, колегія суддів зазначає, що правова мета зарахування до суддівського стажу періодів роботи, передбачених абзацом другим частини четвертої статті 43 Закону № 2862-ХІІ, полягає виключно у забезпеченні реалізації права судді на відставку та визначенні розміру щомісячного довічного грошового утримання, гарантованого державою. Такий порядок обчислення суддівського стажу є особливим за своєю природою та не може бути ототожнений із правилами обрахунку стажу кандидата на посаду судді у контексті кваліфікаційних вимог для призначення (обрання) на посаду.
57. Отже, диференціація підходів до обчислення стажу осіб, які претендують на посаду судді, та суддів, які реалізують право на відставку, обумовлюється різною правовою природою відповідних інститутів та ґрунтується на системному тлумаченні законодавства про судоустрій. Порядок обчислення стажу для цілей відставки регламентує окремий аспект правового статусу судді, пов`язаний із завершенням його повноважень, і має на меті забезпечення гарантій суддівської незалежності та належного соціального захисту.
58. Постановою Ради Міністрів УРСР від 04 вересня 1972 року № 416 затверджено Положення про Міністерство юстиції Української РСР (втратило чинність згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 28 грудня 1991 року).
59. Розпорядженням Президента України від 03 жовтня 1992 року № 154/92рп затверджено Положення про Міністерство юстиції України (діяло до 1996 року).
60. Цими Положеннями, які були чинні в період роботи позивачки на посаді спеціаліста ІІ категорії відділу організаційного забезпечення судової діяльності Управління юстиції в Кіровоградській області, передбачалось, що Міністерство юстиції Української РСР, в подальшому Міністерство юстиції України та Відділ юстиції виконавчих комітетів обласних рад депутатів трудящих, управління юстиції обласних, Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій, управління юстиції обласних державних адміністрацій Міністерства юстиції України, які входили до Міністерств юстиції України, були наділені повноваженнями щодо здійснення організаційного керівництва та забезпечення діяльності міських, міжрайонних та районних судів, здійснення керівництва та контролю за роботою судів по виконанню судових рішень, веденню судової статистики, узагальнення судової практики, організаційного та матеріально-технічного забезпечення судів та інше. Міністерство юстиції України та його органи на місцях, також були наділені повноваженнями щодо забезпечення та координації роботи по реалізації судово-правової реформи.
61. Відповідно до пунктів 3 та 4 Положення про Міністерство юстиції України, затверджене Указом Президента України від 18 вересня 1996 року № 840/96 (набрало чинності 18 вересня 1996 року та діяло до 30 грудня 1997 року) Міністерство юстиції України та, відповідно ї його територіальні органи, наділені компетенцією щодо організації та забезпечення діяльності судів загальної юрисдикції, зокрема, координацією роботи з реалізації судової реформи, заходами щодо організаційного та матеріально-технічного забезпечення судів, забезпеченням ведення судової статистики, діловодства в судах, а також встановленням норм і методів керівної та контрольної діяльності голів судів і перевіркою їх виконання.
62. Згідно з пунктами 1, 2, 3, 4 Типового положення про управління юстиції обласної, Київської та Севастопольської міської державної адміністрації, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 09 лютого 1993 року № 98 із змінами та доповненнями, яке було чинним до 1998 року, управління юстиції є місцевим органом Міністерства юстиції України, утворюється Міністерством юстиції України, а також входить до складу обласної, Київської та Севастопольської міських адміністрацій за принципом подвійної підпорядкованості. В межах своєї компетенції крім іншого здійснює свої функції і повноваження щодо організації та забезпечення діяльності міжрайонних (окружних), районних (міських) народних судів. Основним завданням є організація та забезпечення діяльності судів, організація роботи з кадрами, матеріально-технічне забезпечення діяльності судів, організація та забезпечення виконання рішень, ухвал, постанов та вироків судів у цивільних, кримінальних та адміністративних справах, організація та забезпечення роботи по веденню судової статистики та перевірка її достовірності у міжрайонних (окружних), районних (міських) народних судах та інше.
63. Тобто, компетенція Міністерства, а відповідно і його обласних управлінь, у спірний період охоплювала ключові аспекти управління та контролю за діяльністю судів. Посади, які обіймала позивачка, передбачали безпосереднє забезпечення організаційного функціонування судів на регіональному рівні, що, за своїм змістом, відповідає критеріям, встановленим абзацом другим частини четвертої статті 43 Закону № 2862-ХІІ.
64. Посилаючись на відмову у зарахуванні періоду роботи у відділі організаційного забезпечення діяльності судів Кіровоградського обласного управління юстиції на посадах: спеціаліста ІІ категорії відділу організаційного забезпечення судової діяльності (з 24 липня 1995 року - по 04 січня 1999 року), головного спеціаліста відділу організаційного забезпечення діяльності судів (з 04 січня 1999 року - по 11 листопада 1999 року), виконуючого обов`язки начальника відділу організаційного забезпечення діяльності судів (з 11 листопада 1999 року - по 07 лютого 2001 року) до суддівського стажу, ВРП вказала на те, що позивачка на момент проходження служби не мала повної вищої юридичної освіти, оскільки ще навчалася за заочною формою у Національній юридичній академії імені Ярослава Мудрого (освіта здобута у 12 лютого 2001 року, згідно наявної у матеріалах справи копії диплому ОСОБА_1 серії НОМЕР_1 про закінчення Національної юридичної академії імені Ярослава Мудрого за спеціальністю правознавство).
65. Водночас Суд вважає такі доводи ВРП необґрунтованими, оскільки абзац другий частини четвертої статті 43 Закону № 2862-ХІІ не містить вимоги щодо обов`язкової наявності вищої юридичної освіти на момент перебування на посаді, пов`язаній з керівництвом та контролем за діяльністю судів, як умови зарахування такого періоду до суддівського стажу. Ключовим критерієм в цьому випадку є зміст виконуваної роботи в контексті повноважень і функціональних обов`язків особи на той момент.
66. Законодавець у абзаці другому частини четвертої статті 43 Закону № 2862-ХІІ, розширюючи перелік посад, які зараховуються до стажу, що дає право на відставку, акцентував увагу саме на функціональному зв`язку роботи з керівництвом та контролем за діяльністю судів, а не на формальних кваліфікаційних вимогах до освіти, що могли висуватися для інших категорій посад або для призначення на посаду судді. Це свідчить про цільову спрямованість норми на врахування практичного досвіду особи у сфері судової системи, навіть якщо на той момент формальна вища юридична освіта ще здобувалася. Здобуття позивачкою вищої юридичної освіти лише підтверджує її належну кваліфікацію та професійний розвиток, що був необхідним для подальшої суддівської кар`єри, але не може бути підставою для невизнання попереднього стажу, прямо передбаченого законом.
67. В контексті спірних правовідносин Суд також вбачає за необхідне взяти до уваги правові висновки Великої Палати Верховного Суду, сформульовані у постанові від 27 листопада 2025 року у справі № 990/139/25 та Верховного Суду, викладені у постановах від 30 травня 2019 року у справі № 592/2569/17, від 27 січня 2021 року у справі № 591/2397/17 щодо застосування абзацу 2 частини четвертої статті 43 Закону № 2862-XII, відповідно до яких виключення з суддівського стажу періодів роботи у підвідомчих Міністерству юстиції України органах на місцях є неправомірним.
68. Наведені норми права і зазначені висновки Верховного Суду щодо застосування цих норм права безпосередньо підтверджують неправомірність неврахування ВРП до стажу ОСОБА_1 періодів роботи у відділі організаційного забезпечення діяльності судів Кіровоградського обласного управління юстиції на посадах: спеціаліста ІІ категорії відділу організаційного забезпечення судової діяльності (з 24 липня 1995 року - по 04 січня 1999 року), головного спеціаліста відділу організаційного забезпечення діяльності судів (з 04 січня 1999 року - по 11 листопада 1999 року), виконуючого обов`язки начальника відділу організаційного забезпечення діяльності судів (з 11 листопада 1999 року - по 07 лютого 2001 року) до суддівського стажу.
69. Додатково колегія суддів наголошує, що відповідно до розрахунку стажу роботи, що дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання, складеного та наданого Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області вказані періоди роботи ОСОБА_1 у відділі організаційного забезпечення діяльності судів Кіровоградського обласного управління юстиції на посадах спеціаліста ІІ категорії відділу організаційного забезпечення судової діяльності, головного спеціаліста відділу організаційного забезпечення діяльності судів, виконуючого обов`язки начальника відділу організаційного забезпечення діяльності судів, включені до її суддівського стажу на підставі частини четвертої статті 43 Закону № 2862-ХІІ.
70. Суд також звертає увагу, що за загальними критеріями, яким повинно відповідати рішення суб`єкта владних повноважень як акт індивідуальної дії, є його обґрунтованість та вмотивованість. У разі незазначення в індивідуальному акті тих чи інших мотивів його прийняття, такий акт не може вважатися правомірним. Відсутність у оскарженому рішенні ВРП чіткого та зрозумілого обґрунтування причин відмови у зарахуванні періоду роботи позивачки, свідчить про порушення принципу вмотивованості рішення суб`єкта владних повноважень, що є окремою підставою для визнання його протиправним.
Адже, індивідуально-правовий акт, який породжує права та обов`язки для сторін, має відповідати вимогам, визначеним у статті 2 КАС України, відповідно до яких обґрунтованість є однією з обов`язкових ознак рішення суб`єкта владних повноважень, що підлягає встановленню адміністративним судом.
71. Аналогічний підхід застосований Верховним Судом у постанові від 19 лютого 2024 року у справа № 990/47/23.
72. Ураховуючи положення Закону України «Про адміністративну процедуру» № 2073-IX (далі - Закон № 2073-IX), Суд вважає за необхідне звернути увагу на окремі принципові аспекти, що мають значення для оцінки правомірності оспорюваного рішення ВРП в оскаржуваній частині.
73. Згідно з частиною третьою статті 8 Закону № 2073-IX, адміністративний орган зобов`язаний обґрунтовувати адміністративні акти, крім випадків, визначених законом. У разі, коли адміністративний акт може негативно вплинути на права, свободи чи законні інтереси особи, такий акт обов`язково повинен містити мотивувальну частину, що відповідає вимогам цього Закону.
74. Натомість з оскарженого рішення ВРП не вбачається, що було надано чітке й зрозуміле обґрунтування причин відмови у зарахуванні періоду роботи позивачки на відповідних посадах в обласному управлінні юстиції. Лише у відзиві на позовну заяву ВРП обмежилась посиланням на відсутність закінченої юридичної освіти у спірний період.
75. Відповідач не надав належного обґрунтування тому, чому наведений вище стаж роботи позивачки не був зарахований до стажу роботи на посаді судді, що дає право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, як того потребують норми Закону № 2073-IX.
76. Суд зауважує, що суб`єкт владних повноважень при прийнятті рішення має враховувати всі істотні обставини, зібрати і дослідити відповідні матеріали, уникати формального підходу та забезпечити пропорційність втручання у права особи. Адміністративне рішення, яке має негативні наслідки для особи, як-от зменшення суддівського стажу і, відповідно, зниження розміру довічного грошового утримання, потребує особливо ретельного мотивування.
77. Подібний підхід застосований Верховним Судом у рішенні від 03 червня 2024 року у справі № 990/190/23, де Суд вказав, що вимога щодо обґрунтованості рішення суб`єкта владних повноважень означає, що таке рішення повинно прийматися з урахуванням усіх обставин, що мають значення для його прийняття. Цей критерій відображає принцип обґрунтованості рішення або дії. Він вимагає від суб`єкта владних повноважень враховувати як обставини, на обов`язковість урахування яких прямо вказує закон, так й інші обставини, що мають значення у конкретній ситуації. Для цього суб`єкт владних повноважень має ретельно зібрати і дослідити матеріали, що мають доказове значення у справі, наприклад документи, пояснення осіб, висновки експертів тощо. Суб`єкт владних повноважень повинен уникати прийняття невмотивованих висновків. Несприятливе для особи рішення повинно бути вмотивованим.
78. Враховуючи викладене вище, Суд дійшов висновку, що рішення ВРП № 2781/0/15-25 від 23 грудня 2025 року «Про звільнення ОСОБА_1 з посади судді Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області у зв`язку з поданням заяви про відставку» в частині не зарахування до стажу роботи, що дає право на відставку стажу роботи у відділі організаційного забезпечення діяльності судів Кіровоградського обласного управління юстиції на посадах: спеціаліста ІІ категорії відділу організаційного забезпечення судової діяльності (з 24 липня 1995 року - по 04 січня 1999 року), головного спеціаліста відділу організаційного забезпечення діяльності судів (з 04 січня 1999 року - по 11 листопада 1999 року), виконуючого обов`язки начальника відділу організаційного забезпечення діяльності судів (з 11 листопада 1999 року - по 07 лютого 2001 року), загалом - 5 років 6 місяців 14 днів, є протиправним і підлягає скасуванню.
79. Водночас, внаслідок скасування зазначеного рішення Вищої ради правосуддя виникає необхідність у вжитті заходів щодо відновлення прав позивача.
80. У позовній заяві позивачка просить зобов`язати ВРП повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про звільнення її з посади судді Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області у зв`язку з поданням заяви про відставку в частині не зарахування до стажу роботи на посаді судді часу роботи на посаді спеціаліст ІІ категорії, головного спеціаліста та виконуючого обов`язки начальника відділу організаційного забезпечення діяльності судів управління юстиції в Кіровоградській області Міністерства юстиції України у період з 24 липня 1995 року до 07 лютого 2001 року та визначити загальний стаж роботи на посаді судді, який дає право на відставку, з урахуванням часу цієї роботи.
81. Враховуючи підхід Великої Палати Верховного Суду, зокрема, застосований у постанові від 27 листопада 2025 року у справі № 990/139/25 та Верховного Суду, застосований зокрема у рішенні від 20 серпня 2019 року у справі № 9901/938/18, Суд вважає, що за умови, коли рішення ВРП скасоване, заява ОСОБА_1 про звільнення її з посади судді у зв`язку з поданням заяви про відставку залишається не вирішеною. Це є підставою для покладення на ВРП обов`язку повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про звільнення її з посади судді у зв`язку з поданням заяви про відставку та прийняти рішення з урахуванням правової оцінки, наданої Судом.
82. Тому колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для задоволення позову та зобов`язання ВРП повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про звільнення її з посади судді Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області у зв`язку з поданням заяви про відставку в частині незарахування ОСОБА_1 до стажу роботи на посаді судді часу роботи у відділі організаційного забезпечення діяльності судів Кіровоградського обласного управління юстиції на посадах: спеціаліста ІІ категорії відділу організаційного забезпечення судової діяльності (з 24 липня 1995 року - по 04 січня 1999 року), головного спеціаліста відділу організаційного забезпечення діяльності судів (з 04 січня 1999 року - по 11 листопада 1999 року), виконуючого обов`язки начальника відділу організаційного забезпечення діяльності судів (з 11 листопада 1999 року - по 07 лютого 2001 року) та ухвалити рішення з урахуванням правової оцінки, наданої судом.
ВИСНОВКИ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ ПОЗОВНОЇ ЗАЯВИ
83. Відповідно до частини першої, пункту другого частини другої статті 245 КАС України при вирішенні справи по суті суд може задовольнити позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю або частково.
84. У разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.
85. Враховуючи вищевикладене, позов ОСОБА_1 до ВРП про визнання протиправним рішення підлягає задоволенню.
86. Приписами частини першої статті 139 КАС України визначено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
87. За подання позову ОСОБА_1 сплатила судовий збір у сумі 1331,50 грн, що відповідає розміру судового збору, передбаченого Законом України «Про судовий збір» за подання до адміністративного суду позову немайнового характеру, який подано фізичною особою.
88. Таким чином, колегія суддів вбачає за необхідне присудити на користь позивачки понесені нею судові витрати у вигляді судового збору на загальну суму 1331,50 грн за рахунок бюджетних асигнувань ВРП.
На підставі викладеного та керуючись статтями 241-246, 266 КАС України, Суд

ВИРІШИВ:
Позов ОСОБА_1 до Вищої ради правосуддя визнання протиправним рішення в певній частині та зобов`язання ухвалити нове рішення в цій частині задовольнити.
Визнати протиправним та скасувати рішення Вищої ради правосуддя № 2781/0/15-25 від 23 грудня 2025 року «Про звільнення ОСОБА_1 з посади судді Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області у зв`язку з поданням заяви про відставку» в частині не зарахування до стажу роботи, що дає право на відставку стажу роботи у відділі організаційного забезпечення діяльності судів Кіровоградського обласного управління юстиції на посадах: з 24 липня 1995 року - по 04 січня 1999 року спеціаліста ІІ категорії відділу організаційного забезпечення судової діяльності управління юстиції в Кіровоградській області; з 04 січня 1999 року - по 11 листопада 1999 року головного спеціаліста відділу організаційного забезпечення діяльності судів управління юстиції в Кіровоградській області; з 11 листопада 1999 року - по 07 лютого 2001 року виконуючого обов`язки начальника відділу організаційного забезпечення діяльності судів управління юстиції в Кіровоградській області, а загалом - 5 років 6 місяців 14 днів.
Зобов`язати Вищу раду правосуддя повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про звільнення її з посади судді Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області у зв`язку з поданням заяви про відставку в частині не зарахування до стажу роботи на посаді судді часу роботи на посаді спеціаліст ІІ категорії, головного спеціаліста та виконуючого обов`язки начальника відділу організаційного забезпечення діяльності судів управління юстиції в Кіровоградській області Міністерства юстиції України у період з 24 липня 1995 року до 07 лютого 2001 року та прийняти рішення з урахуванням правової оцінки, наданої Судом.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Вищої ради правосуддя (код ЄДРПОУ 00013698) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) судові витрати у розмірі 1331,50 грн (одна тисяча триста тридцять одна) гривень 50 копійок.
Рішення може бути оскаржене до Великої Палати Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення Верховного Суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після набрання законної сили рішенням Великої Палати Верховного Суду за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя-доповідач М. М. Яковенко
Судді О. В. Білоус
І. Л. Желтобрюх
Р. Ф. Ханова
О. О. Шишов