Справа № 529/877/25
Провадження № 2-др/529/4/26

ДОДАТКОВЕ РІШЕННЯ
іменем України

19 березня 2026 року Диканський районний суду Полтавської області в складі:
головуючого – судді Петренко Л.Є.,
за участю секретаря – Звягольської В.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву представника позивачки за первісним позовом ОСОБА_1 - адвоката Крекотень Олександра Анатолійовича про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення місця проживання дитини з матір?ю та відібрання дитини від батька та за зустрічним позовом  ОСОБА_2  до  ОСОБА_1 про визначення місця проживання дитини з батьком, припинення стягнення аліментів та стягнення аліментів з матері,

встановив:
Рішенням Диканського районного суду Полтавської області від 26.02.2026 частково задоволено первісні позовні вимоги, зокрема визначено місце проживання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з матір`ю - ОСОБА_1 , при цьому відмовлено у задоволенні позовної вимоги про відібрання дитини від батька. Відмовлено у задоволенні зустрічних позовних вимогах ОСОБА_2 до ОСОБА_1 у визначенні місця проживання дитини з батьком та припинення стягнення аліментів. Повний текст судового рішення виготовлено 02.03.2026.
Під час судових дебатів представник позивачки за первісним позовом – адвокат Крекотень О.А. вказав, що підтвердження судових витрат у вигляді витрат на професійну правничу допомогу будуть подані суду у встановленому законом порядку.
03.03.2026 представником позивачки за зустрічним позовом ОСОБА_1 - адвокатом Крекотень О.А. до суду подано заяву, яка сформована в системі «Електронний суд» про стягнення понесених судових витрат у вигляді витрат на правничу допомогу та ухвалення додаткового рішення. Просить стягнути з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача витрати на правничу допомогу в розмірі 42 000 грн., які понесла позивачка ОСОБА_1 на професійну правничу допомогу. 
Оскільки дана заява подана у п`ятиденний строк, який визначений у ч.8 ст.141 ЦПК України, вона прийнята до розгляду судом.
18.03.2026 представницею відповідача за первісним позовом ОСОБА_2 –адвокатом Конюшенко М.А. подано заяву про зменшення витрат на правничу допомогу. Зазначає, що розмір правничої допомоги, заявлений представником позивачки є завищеним. Останнім до заяви про ухвалення додаткового рішення у справі долучено лише договір про надання правової допомоги та Акт прийому-передачі наданих послуг, будь-які документи про переказ позивачкою та отримання адвокатом коштів за виконану роботу відсутні. Сам Акт датований 02.03.2026, тобто на думку представниці позивача позивачка не понесла наразі витрат в сумі 42 000 грн., а лише має в майбутньому їх понести.

В судове засідання представник позивачки ОСОБА_1 – адвокат Крекотень О.А. не з`явився, до суду подав заяву про розгляд питання про ухвалення додаткового рішення у його відсутність та відсутність його довірительки. 
В судове засідання представниця відповідача ОСОБА_2 – адвокат Конюшенко М.А. не з`явилась, до суду подала відповідну заяву про розгляд справи у її відсутність та відсутність відповідача. 
Дослідивши заяви про ухвалення додаткового рішення та додані письмові документи, суд дійшов до наступного висновку.
Пунктом 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України передбачено, що суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
Оскільки судом не вирішено питання про розподіл витрат на правничу допомогу, які понесені позивачем, а представник останньої скористався своїм правом на подання доказів понесення цих витрат після ухвалення рішення у справі, як це передбачено ч.8 ст.141 ЦПК України, судом призначено до розгляду питання про ухвалення додаткового рішення.
Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо) – ч. 8 ст. 141 ЦПК України.
Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
Відповідно до ч. 1, 2 ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.
Судом встановлено, що 14.09.2025 позивачкою за первісним позовом ОСОБА_1 укладено договір № 975 про надання правничих (юридичних) послуг з адвокатом Крекотень О.А. 
На підтвердження наданих адвокатом послуг подано відповідний Акт прийому-передачі наданих правничих (юридичних) послуг №1 відповідно до договору від 14.09.2025 № 975, складеного 02.03.2026, згідно якого адвокатом Крекотень О.А. надано правничу допомогу ОСОБА_1 відповідно до згаданого вище договору. Зокрема було проведено дослідження наявних у замовника документів, складання та направлення адвокатських запитів для збирання необхідних доказів, складання та подання до суду позовної заяви з додатками та клопотання про витребування доказів, ознайомлення із зустрічним позовом та додатками до нього, складання і подання до суду відзиву на зустрічний позов. 
Крім того, відповідно до вказаного вище Акту, позивачці ОСОБА_1 адвокатом Крекотень А.О. надано послугу у виді участі адвоката в судовому засіданні, в кількості 5-ти годин з відрядженням до суду, на суму 2 000 грн..
Отже загалом позивачкою за первісним позовом ОСОБА_1 , згідно Акту наданих послуг, понесено витрати на правничу допомогу, яка надана їй адвокатом Крекотень А.О. в сумі 42 000 грн.
Відповідно до ч. 9 ст. 83 ЦПК України копії доказів (крім речових доказів), що подаються до суду, заздалегідь надсилаються або надаються особою, яка їх подає, іншим учасникам справи. Суд не бере до уваги відповідні докази у разі відсутності підтвердження надсилання (надання) їх копій іншим учасникам справи, крім випадку, якщо такі докази є у відповідного учасника справи або обсяг доказів є надмірним, або вони подані до суду в електронній формі, або є публічно доступними. 
У Постанові ВС від 03.10.2019 у справі № 922/445/19 зазначено, що витрати на професійну правничу допомогу в разі підтвердження обсягу наданих послуг, виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено.
Тобто доводи представниці відповідача ОСОБА_2 – адвоката Конюшенко М.А. про те, що матеріали справи не містять доказів фактичного понесення витрат на правничу допомогу не заслуговують на увагу.
З тексту рішення суду вбачається, що первісні позовні вимоги ОСОБА_1 були задоволені частково, та становлять у відсотковому співвідношенні 50 %. Відтак, виходячи із загального розміру вартості правничої допомоги заявленої сторонами, сума що підлягає стягненню з відповідача ОСОБА_2 , на користь позивачки ОСОБА_1 становить 21 000 грн. 
Водночас, згідно із ч. 4 ст. 137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами – ч.5 ст.137 ЦПК України
Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).
Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи зокрема на складність справи, витрачений адвокатом час.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.
У рішенні ЄСПЛ від 28.11.2002 у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Верховний Суд в Постанові від 12.06.2018 по справі №462/9002/14-ц, прийшов до наступних висновків: «свобода договору не є абсолютною, вона обмежується законом і суттю договірних правовідносин, якою за договором про надання юридичних послуг у формі представництва у суді є забезпечення балансу приватних і публічних інтересів - права особи на кваліфіковану юридичну допомогу при розгляді її справи у суді (приватний інтерес) і незалежність та безсторонність судової влади при розгляді цивільних справ (публічний інтерес).
Також діючим законодавством передбачено, що при визначенні розміру компенсації суду слід враховувати (а сторонам доводити) розумність витрат, тобто відповідність понесених стороною витрат складності, обсягу та характеру наданої адвокатом (іншим фахівцем) допомоги. На доведення обсягу наданої правової допомоги суду може бути надано як доказ докладний письмовий звіт адвоката у конкретній справі, адресований клієнту.
Відповідно до закріпленого на законодавчому рівні принципу співмірності, розмір витрат на послуги адвоката при їхньому розподілі визначається з урахуванням складності справи, часу, витраченого адвокатом на надання правничої допомоги, обсягу наданих послуг та виконаних робіт, ціни позову, а також значення справи для сторони.
У додатковій постанові КГС ВС від 30.08.2023 № 911/3586/21 Верховний Суд зазначає, що критерій розумної необхідності витрат на професійну правничу допомогу є оціночною категорією, яка у кожному конкретному випадку (у кожній конкретній справі) оцінюється судом за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні доказів, зокрема, наданих на підтвердження обставин понесення таких витрат, надання послуг з професійної правничої допомоги, їх обсягу, вартості з урахуванням складності справи та витраченого адвокатом часу тощо.
Дослідивши матеріали справи, взявши до уваги рівень складності справи, юридичної кваліфікації правовідносин у справі, обсяг підготовлених та поданих до суду адвокатом документів, їх значення для спору, при визначенні суми відшкодування суд виходить з критерію співрозмірності витрат на правничу допомогу з розміром задоволених позовних вимог, а також враховуючи те, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні всі понесені витрати на професійну правничу допомогу, з урахуванням клопотання представника відповідача про зменшення витрат, дійшов до висновку про наявність підстав для зменшення витрат на правничу професійну допомогу, яка заявлена до відшкодування представником позивачки за первісним позовом ОСОБА_1 – адвокатом Крекотень А.О. до 8000 грн., які є співмірними зі складністю справи та розміром задоволених позовних вимог.
Керуючись статтями 133, 141, 270 ЦПК України, суд

ухвалив:

Заяву представника позивачки за первісним позовом ОСОБА_1 - адвоката Крекотень Олександра Анатолійовича задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , рнокпп НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , рнокпп НОМЕР_2 понесені витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 8 000 (вісім тисяч) грн. 
В іншій частині вимог відмовити.
Додаткове рішення може бути оскаржене безпосередньо до Полтавського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Головуюча Л.Є. Петренко