Справа № 761/5275/26
Провадження № 3/761/1768/2026
ПОСТАНОВА 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 березня 2026 року суддя Шевченківського районного суду м.Києва Савицький Олег Антонович, розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення, які надійшли від Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків (м. Дніпро)Державної податкової служби України про притягнення до адміністративної відповідальності
ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки НОМЕР_1 , громадянин України, керівник ТОВ «Д.ТРЕЙДІНГ», за ч. 1 ст. 163-4 КУпАП, -
ВСТАНОВИВ:
До провадження Шевченківського районного суду міста Києва надійшов протокол від 06.02.2026 № 64/32-00-04-04-01-08 про адміністративне правопорушення, відповідно до якого, за результатами камеральної перевірки ТОВ «Д.ТРЕЙДІНГ» (акт від 15.01.2026 № 34/32-00-04-04-01-06-42751799), посадова особа ОСОБА_1 - керівник ТОВ «Д.ТРЕЙДІНГ» вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 163-4 КУпАП, а саме порушення п. 51.1 ст. 51 та пп. «б» п. 176.2 ст. 176 Податкового кодексу України від 02.12.2010 № 2755-VI зі змінами та доповненнями.
В судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, про час і місце судового розгляду повідомлялась належним чином, в судове засідання направив свого представника.
До початку судового розгляду представником особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, подано клопотання про закриття провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.
У судовому засіданні представник ОСОБА_1 клопотання підтримав та просив закрити провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, з посиланням на обставини які викладені у клопотанні.
Дослідивши матеріали справи, вивчивши доводи викладені в клопотанні, суддя дійшов висновку, що провадження підлягає закриттю з огляду на наступне.
Неутримання або неперерахування до бюджету сум податку на доходи фізичних осіб при виплаті фізичній особі доходів, перерахування податку на доходи фізичних осіб за рахунок коштів підприємств, установ і організацій (крім випадків, коли таке перерахування дозволено законодавством), неповідомлення або несвоєчасне повідомлення державним податковим інспекціям за встановленою формою відомостей про доходи громадян, утворює склад адміністративного правопорушень, передбаченого ч. 1 ст. 163-4 КУпАП. 
Згідно з положеннями ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, відомостями та інформацією з Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, а також іншими документами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.
Стаття 280 КУпАП, встановлено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати, зокрема: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
При цьому всі викладені в протоколі про адміністративне правопорушення обставини повинні бути належним чином перевірені та доводитися сукупністю належних і допустимих доказів.
Системне тлумачення положень КУпАП вказує на те, що суд не наділений повноваженнями щодо коригування змісту фабули адміністративного проступку про адміністративне правопорушення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді; суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція).
Із матеріалів справи вбачається, що на підтвердження винуватості ОСОБА_1 контролюючим органом надано протокол про адміністративне правопорушення від 06.02.2026 № 64/32-00-04-04-01-08 та акт камеральної перевірки від 15.01.2026 № 34/32-00-04-04-01-06-42751799.
Вказані докази у розумінні ст. 252 КУпАП не узгоджуються із стандартом доказування "поза розумним сумнівом", і не свідчать про беззастережну винуватість ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 163-4 КУпАП, враховуючи наступне.
Відповідно до змісту п. 86.1. ст. 86 Податкового кодексу України, результати перевірок (крім камеральних та електронних перевірок) оформлюються у формі, зокрема, акта, які підписуються посадовими особами контролюючого органу та платниками податків або їх законними представниками (у разі наявності). У разі встановлення під час перевірки порушень складається акт.
Висновки, викладені в акті перевірки, є відображенням дій працівників податкових органів і самі собою не породжують правових наслідків для платника податків та, відповідно, такий акт не порушує прав останнього. Податковий орган не позбавлений права викладати в акті перевірки власні суб`єктивні висновки щодо зафіксованих обставин, та в подальшому, у разі виникнення спору щодо рішень про визначення грошових зобов`язань, що приймаються на підставі такого акта, обґрунтовувати ними власну позицію щодо наявності певних допущених платником податків порушень, а оцінка акта перевірки, в тому числі і оцінка дій посадових осіб податкового органу щодо його складання, викладення у ньому висновків перевірки, а також щодо самих висновків перевірки, надається при вирішенні спору щодо оскарження рішення, прийнятого на підставі такого акту. Дана правова позиція викладена в постанові Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 08.09.2020 у справі № П/811/2893/14.
На підставі акту перевірки контролюючим органом приймається податкове повідомлення-рішення.
Статтями 55-56 ПК України передбачено, що платник податків має право оскаржити податкове повідомлення-рішення в адміністративному або судовому порядку.
Згідно з п. 56.2 ст. 56 ПК України, у разі коли платник податків вважає, що контролюючий орган неправильно визначив суму грошового зобов`язання або прийняв будь-яке інше рішення, що суперечить законодавству або виходить за межі повноважень контролюючого органу, встановлених цим Кодексом або іншими законами України, він має право звернутися до контролюючого органу вищого рівня із скаргою про перегляд цього рішення.
Відповідно до п. 56.15 ст. 56 ПК України, скарга, подана із дотриманням строків, визначених абзацом першим пункту 56.3 цієї статті, зупиняє виконання платником податків грошових зобов`язань, визначених у податковому повідомленні-рішенні (рішенні), на строк від дня подання такої скарги до контролюючого органу до дня закінчення процедури адміністративного оскарження. Протягом зазначеного строку податкові вимоги з податку, що оскаржується, не надсилаються, а сума грошового зобов`язання, що оскаржується, вважається неузгодженою.
Як вбачається з документів, що супроводжують клопотання адвоката про закриття провадження у справі вбачається, що податкове повідомлення-рішення від 09.02.2026 № 0000950401, прийняте на підставі акта перевірки від 15.01.2026 № 34/32-00-04-04-01-06-42751799, оскаржене ТОВ «Д.ТРЕЙДІНГ» в адміністративному порядку до ДПС України, що підтверджується копією скарги та доказами подання скарги до ДПС України. Рішення за результатами адміністративного оскарження станом на день розгляду справи відсутнє.
Таким чином, на час розгляду даної справи грошове зобов`язання за податковим повідомленням-рішенням від 09.02.2026 № 0000950401 є неузгодженим, а висновки акта перевірки, покладеного в основу протоколу про адміністративне правопорушення, залишаються спірними. 
За таких обставин акт перевірки від 15.01.2026 № 34/32-00-04-04-01-06-42751799 не може вважатися належним та допустимим доказом наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 163-4 КУпАП.
Протокол про адміністративне правопорушення від 06.02.2026 № 64/32-00-04-04-01-08 складений на підставі зазначеного акта перевірки. Водночас єдиною правомірною підставою для складання протоколу про адміністративне правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 163-4 КУпАП, є наявність на момент складання протоколу узгодженого податкового повідомлення-рішення, а не акту перевірки.
Отже, відсутність на момент складення протоколу узгодженого податкового повідомлення-рішення, свідчить про те, що податкове зобов`язання, яке було покладене в основу протоколу про адміністративне правопорушення, не було узгодженим, а тому, не могло слугувати правовою підставою для складання зазначеного протоколу та притягнення особи до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 163-4 КУпАП.
Таким чином, протокол про адміністративне правопорушення від 06.02.2026 № 64/32-00-04-04-01-08 також не може вважатися належним та допустимим доказом у справі. 
Інших належних і допустимих доказів, які б у своїй сукупності підтверджували наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 163-4 КУпАП, матеріали справи не містять. 
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.
За таких обставин суд дійшов висновку, що провадження у справі відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 163-4 КУпАП підлягає закриттю за відсутністю складу адміністративного правопорушення.
Керуючись ст. ст. 163-4, 247, 283, 284 КУпАП, суддя -
ПОСТАНОВИВ: 
Провадження в справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 163-4 КУпАП - закрити у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.
Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня винесення постанови.
Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано протягом десяти днів. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.
Суддя: