Справа № 750/137/26
Провадження № 2-а/750/33/26

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 березня 2026 року м. Чернігів

Деснянський районний суд м. Чернігова у складі: 
судді Косенка О.Д., 
при секретарі Суконновій В.М., 
за участю позивача - ОСОБА_1 
розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

встановив:

ОСОБА_1 (далі – позивач) звернувся до суду з позовом до Департаменту патрульної поліції (далі – відповідач) про скасування постанови серії ЕНА № 6173209 від 17.11.2025 про накладення на нього адміністративного стягнення за ч. 1 ст. 126 КУпАП.
Свої позовні вимоги позивач обгрунтовував тим, що постановою працівника поліції серії ЕНА № 6173209 від 17.11.2025 по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху зафіксоване не в автоматичному режимі на позивача накладено адміністративне стягнення за ч. 1 ст. 126 КУпАП в розмірі 425,00 грн за порушення п. 2.4 Правил дорожнього руху, а саме, що 17.11.2025 о 22 год. 05 хв. у м. Чернігів по вул. Київська,3, позивач на законну вимогу поліцейського не пред`явив посвідчення водія на право керування ТЗ відповідної категорії, реєстраційний документ на ТЗ, поліс обов`язкового страхування власників наземних ТЗ.
Позивач не погоджується з оскаржуваною постановою, вважає її протиправною і такою, що має бути скасована.
Вказує, що відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію» (далі - Закон № 580-VIII), поліцейський може зупиняти транспортні засоби якщо є інформація, що свідчить про причетність водія або пасажирів транспортного засобу до вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, або якщо є інформація, що свідчить про те, що транспортний засіб чи вантаж можуть бути об`єктом чи знаряддям учинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення.
Позивач стверджує, що інспектором поліції не доведено належними і допустимими доказами наявність підстав для зупинки транспортного засобу відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 35 Закону № 580-VIII, що має передувати вимозі про пред`явлення документів, передбачених п.2.1 ПДР, а тому якщо зупинка транспортного засобу була безпідставною, всі інші заходи та вимоги поліцейського є такими, що не підлягають виконанню.
Крім того, позивач зазначає, що інспектором поліції було безпідставно відмовлено у задоволенні клопотань про ознайомлення з доказами, що маються у матеріалах справи, про можливість скористатися професійною правничою допомогою, перенесення розгляду справи на іншу дату для надання достатнього часу для підготовки лінії захисту, надання пояснень та інших доказів, що спростовують доводи працівника поліції.
Ухвалою суду від 08.01.2026 позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху, надано строк для усунення недоліків позовної заяви, а саме для подачі аргументованих пояснень пропуску строку звернення до суду з наданням відповідних доказів.
Ухвалою суду від 20.01.2026 позивачу поновлено строк для звернення до суду, позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін, сторонам надано строк для подачі заяв по суті справи.
Відповідач 09.02.2026 через канцелярію суду надав відзив на позов, у якому заперечує проти задоволення позовних вимог, вказує на пропуск позивачем строку на оскарження постанови у судовому порядку.
Зазначає, що виконання вимог працівника поліції про надання для перевірки документів є обов`язком водія, у тому числі у випадку безпідставної, на думку водія, зупинки транспортного засобу. При цьому представник відповідача посилається на судову практику у подібних правовідносинах, зокрема у постановах Верховного Суду від 25.03.2019 у справі 127/19283/17, від 30.01.2019 у справі № 464/1470/17, від 24.012019 у справі № 201/6167/17, від 25.06.2020 року по справі 520/2261/19.
Також у відзиві вказано, що Клименко Д.В. є уповноваженим працівником поліції, при оформленні правопорушення діяв у межах своїх повноважень та у відповідності до вимог законодавства. При оформленні матеріалів про адміністративне правопорушення виніс постанову на місці вчинення правопорушення у порядку скороченого провадження, при цьому правомірно відхиливши клопотання позивача.
Також відповідач зазначив, що з огляду на пропуск позивачем строку для звернення до суду на понад 2 місяці після винесення оскаржуваної постанови та в силу вимог п. п. 1 п. 3 розділу 8 наказу МВС від 18.12.2018 № 1026, якою передбачено строк зберігання записів з відео реєстраторів 30 днів, відповідач позбавлений можливості надати в якості доказу відеозапис з портативного відео реєстратора поліцейського, який оформляв адміністративні матеріали стосовно позивача, оскільки такий відеозапис було видалено автоматично.
Після отримання відзиву відповідача на позов, з огляду на відсутність відеозапису події адміністративного правопорушення, ухвалою суду від 13.02.2025 з власної ініціативи здійснено перехід до розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін.
У судове засідання 05.03.2025 з`явився позивач. 
Представник відповідача в засідання не з`явився, надіслав до суду заяву, яка зареєстрована канцелярією суду 04.03.2026, про розгляд справи без участі представника. До заяви долучено копію довідки від 03.03.2026 № 31 Управління патрульної поліції в Чернігівській області про звільнення зі служби в Національній поліції України 10.12.2025 ОСОБА_2 . Адресу проживання, контактні чи анкетні дані, які б дали можливість встановити місце проживання ОСОБА_2 для здійснення виклику у довідці не зазначено.
У судовому засіданні позивач надав пояснення, аналогічні змісту позовної заяви. Крім того звернув увагу суду, що представником відповідача не надано суду копію відеозапису з нагрудної камери поліцейського з посиланням про знищення у зв`язку закінченням строку зберігання. Позивач вважає таке твердження маніпулятивним, оскільки знищенню підлягає носій інформації, а сам відеозапис архівується і зберігається на сервері, а тому у відповідача існує можливість його відтворення і надання суду.
За умови надання відеозапису можливо б було встановити ряд істотних обставин, зокрема, що фактично оформленням адміністративного матеріалу займався не ОСОБА_2 , а інший поліцейський на прізвище ОСОБА_3 , а також, що до позивача працівником поліції було звернуто вимогу лише про надання для перевірки водійського посвідчення, а інші, зазначені у оспорюваній постанові документи, ніхто у нього не просив. 
Крім того, були б підтверджені доводи позивача про відмову у задоволенні його клопотань про надання можливості ознайомитися з доказами, зокрема записом з портативного відеореєстратора, відкладення розгляду справи для надання можливості підготувати свої заперечення та скористатися послугами адвоката. Позивач стверджує, що він безпосередньо на місці події засобами мобільного зв`язку телефонував до адвоката, проте той повідомив, що на даний час він за межами м. Чернігова, а враховуючи пізній час (22:00 год.), а також необхідність ознайомитися з матеріалами справи, вчинення таких дій до початку дії комендантського часу є неможливим. З огляду на такі обставини, позивач просив відкласти розгляд справи на інший день для забезпечення участі у такому розгляді адвоката.
Судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини.
Як вбачається із матеріалів справи, постановою ЕНА № 6173209 від 17.11.2025 поліцейського взводу №1 роти патрульної поліції № 4 Батальйону Управління патрульної поліції в Чернігівській області Департаменту патрульної поліції Клименком Д.В. по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху зафіксоване не в автоматичному режимі на позивача накладено адміністративне стягнення за ч. 1 ст. 126 КУпАП в розмірі 425,00 грн (а.с. 5). Згідно з мотивувальною частиною постанови, позивачем допущено порушення п. 2.4 Правил дорожнього руху, а саме, що 17.11.2025 о 22 год. 05 хв. у м. Чернігів по вул. Київська, 3, позивач на законну вимогу поліцейського не пред`явив посвідчення водія на право керування ТЗ відповідної категорії, реєстраційний документ на ТЗ, поліс обов`язкового страхування власників наземних ТЗ. 
Відповідно до ч. 5 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.
Пунктами 1.3 та 1.9 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306 (із змінами і доповненнями) встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.
Відповідно до частини другої статті 16 Закону України від 30 червня 1993 року №3353-XII «Про дорожній рух», водій зобов`язаний мати при собі та на вимогу поліцейського, а водії військових транспортних засобів - на вимогу посадових осіб військової інспекції безпеки дорожнього руху Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, пред`являти для перевірки посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб, а у випадках, передбачених законодавством, - страховий поліс (сертифікат) про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.
Керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка"), тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (ч.1 ст. 126 КУпАП).
Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Згідно зі ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, шо мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, а також іншими документами.
Відповідно до ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення, зокрема, передбачені ч. 1 ст. 126 КУпАП. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень. 
Згідно п. 10 розділу III Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС від 07.11.2015 № 1395 під час вирішення питання про притягнення особи до відповідальності, поліцейський оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, шо грунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Позивач вказує, що під час розгляду справи про адміністративне правопорушення відносно нього, інспектором поліції було безпідставно відмовлено у задоволенні клопотань про ознайомлення з доказами, що маються у матеріалах справи, про можливість скористатися професійною правничою допомогою, перенесення розгляду справи на іншу дату для надання достатнього часу для підготовки лінії захисту, надання пояснень та інших доказів, що спростовують доводи працівника поліції.
У відзиві на позов відповідач заперечує факт порушення інспектором поліції прав позивача в частині відмови у задоволенні клопотань, вказуючи, що із усіма правами особи, яка притягується до адміністративної відповідальності працівник поліції ознайомив позивача, жодним чином не перешкоджав водію у здійсненні вказаних прав, натомість до повноважень працівника поліції не входить надавати юридичний захист особі та забезпечувати йому адвоката. Відповідач також вказує, що у даній категорії справ при розгляді справи на місці вчинення правопорушення за скороченим провадженням, згідно з вимогами законодавства, участь захисника не є обов`язковою, а його відсутність не суперечить інтересам правосуддя, оскільки позивач реалізував своє про на оскарження постанови про адміністративне правопорушення, отже подальший захист прав може бути забезпечено в суді.
З такими доводами відповідача суд не погоджується.
Суд звертає увагу, що сам факт заявлення позивачем клопотань, про які він зазначає у своїй позовній заяві та наданих суду поясненнях, стороною відповідача у відзиві не заперечується.
Згідно зі ст. 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право: ознайомитись з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення в розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.
У відповідності до частини другої статті 271 КУпАП інтереси потерпілого може представляти представник – адвокат, інший фахівець у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи.
Отже судом було встановлено, що під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, позивач виявив бажання скористатись правовою допомогою, про що заявив посадовій особі відповідача відповідне усне клопотання.
Однак інспектором не вжито жодних дій щодо надання водію можливості реалізувати своє право на отримання професійної правової допомоги.
Суд зазначає, що такими діями інспектор порушив права особи, яка притягалася до адміністративної відповідальності, тому і порушено порядок розгляду справи про адміністративне правопорушення, що є підставою для скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення з направленням справи на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи).
Відповідно до ч.1-3 ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.
На необхідність справедливого розгляду справ звертає увагу і ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Відповідно до положень ч.1 ст. 77 КАСУ кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі, що не було зроблено відповідачем, а тому наявність підстав для притягнення позивача до адміністративної відповідальності не доведена. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості. 
У матеріалах справи відсутні докази, передбачені ст. 72 КАС України та ст. 251 КУпАП, на підтвердження правомірності дій уповноваженого працівника поліції при оформленні матеріалів про адміністративне правопорушення в частині забезпечення процесуальних прав особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, зокрема права на професійну правничу допомогу.
Згідно з вимогами ч. 3 ст.286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:
1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;
2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);
3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;
4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.
Верховний Суд у постанові від 18.11.2021 №185/8460/16-а вказав, що скасування постанови у справі про адміністративні правопорушення з процесуальних підстав потребує повторного розгляду справи про адміністративне правопорушення в порядку, встановленому законом.
За наслідками розгляду справи, суд приходить до висновку про необхідність скасування оскаржуваної постанови та направлення справи на новий розгляд, оскільки під час розгляду справи про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 відповідачем не були дотримані вимоги КУпАП щодо належного забезпечення реалізації позивачем його процесуальних прав.
На підставі викладеного, керуючись статтями 2, 6-10, 72, 77, 90, 241-246, 255, 286, 292, 295 КАС України, суд, -

у х в а л и в:

Позов  ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення на нього адміністративного стягнення задовольнити частково.
Постанову серії ЕНА № 6173209 від 17.11.2025 про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення за ч. 1 ст. 126 КУпАП скасувати, надіслати справу на новий розгляд до Управління патрульної поліції в Чернігівській області Департаменту патрульної поліції.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі його апеляційного оскарження з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.
Рішення суду може бути оскаржено до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом 10 днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження:

Позивач: ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .
Відповідач: Департамент патрульної поліції, 03048, місто Київ, вулиця Федора Ернеста, будинок 3, код ЄДРПОУ 40108646.

Суддя