Справа № 308/19266/25

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 березня 2026 року        місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в особі:

головуючого – судді Придачука О.А. 
за участю секретаря судового засідання – Бомбушкаря В.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ужгороді цивільну справу за позовом  ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Кислий Андрій Матвійович, до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,- 
ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 в інтересах якого діє адвокат Кислий А.М. звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, який мотивує тим, що 09.10.1993 ОСОБА_1 та ОСОБА_3 зареєстрували шлюб.
Позивач зазначає, що шлюбні відносини між сторонами припинені у зв`язку із непорозумінням, а також внаслідок різних поглядів на життя, спільне господарство не ведеться, сторони проживають окремо, збереження сім`ї не можливе. Майнового спору між сторонами немає. Подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить його інтересам, а тому він наполягає на розірвання шлюбу та просить розірвати шлюб між ним та відповідачкою.

У судове засідання позивач та представник позивача не з`явилися, хоча про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. Представник позивача подав до суду клопотання про розгляд справи за відсутності позивача та його представника.
Відповідач та її представник – адвокат Овсепян К.А. у судове засідання не з"явилися, хоча про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. Представник відповідача подала до суду клопотання, в якому просила розглянути праву без участі відповідача та її представника. Позовні вимоги визнають та не заперечують проти її задовлення. 

Дослідивши матеріали справи, суд уважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. 
Як встановлено по справі, 09.10.1993 року сторони уклали шлюб, що стверджується долученим до справи свідоцтвом про укладення шлюбу серії НОМЕР_1 , що видане відділом ЗАГСу Ужгородської міської управи.
Як встановлено згідно пояснень позивача у позовній заяві, шлюбні відносини між сторонами припинені у зв`язку із непорозумінням, а також внаслідок різних поглядів на життя, спільне господарство не ведеться, сторони проживають окремо, збереження сім`ї не можливе.
Відповідачка в поданій заяві позов визнала та не заперечила проти розірвання шлюбу.
Стаття 51 Конституції України передбачає, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї.
Аналогічні приписи викладені у ст. 24 СК України, у якій, крім іншого, передбачено, що примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.
Виходячи зі змісту ч. ч. 3, 4 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом.
Згідно ст. 24 цього Кодексу шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання.
За правилами ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу, згідно якої позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя.
Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.
Враховуючи наведене, з`ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини даного позову, беручи до уваги вимоги ч. 1 ст. 24 СК України, відповідно до якої шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається, суд уважає, що примирення та подальше подружнє життя сторін є неможливим, сім`я розпалася остаточно, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу може суперечити інтересам сторін, а тому шлюб підлягає розірванню.
Керуючись ст. ст. 24, 56, 105, 112 СК України, ст. ст. 4, 6, 10, 12, 141, 228, 229, 247, 263, 265, 273, 274, 279, 352-353 ЦПК України, суд
УХВАЛИВ:

Позов  ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Кислий Андрій Матвійович, до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу - задовольнити.

Шлюб, зареєстрований 09 жовтня 1993 року у відділі ЗАГСу Ужгородської міської управи, про що в книці реєстрації актів про укладення шлюбу зроблено запис № 765, між  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та  ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 – розірвати.

Стягнути з  ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , на користь  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , сплачений судовий збір в розмірі 968,96 грн.

Рішення може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Закарпатського апеляційного суду.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Ужгородського 
міськрайонного суду О.А. Придачук