ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 524/8729/25  Номер провадження 22-ц/814/1449/26	Головуючий у 1-й інстанції Фадєєва С.О.  Доповідач ап. інст. Пилипчук Л. І.	

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
05 березня 2026 року 	м. Полтава	

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого судді Пилипчук Л.І.,
суддів Дряниця Ю.В., Чумак О.В.,
секретар Ванда А.М.,
з участю заінтересованої особи ОСОБА_1 
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Полтава цивільну справу за апеляційною скаргою  ОСОБА_2 , поданою в його інтересах представником - адвокатом Погрібною Тетяною Сергіївною, 
на ухвалу Крюківського районного суду м.Кременчука від 26 листопада 2025 року, постановлену суддею Фадєєвою С.О. (повний текст складено 02 грудня 2025 року), про залишення заяви без розгляду,
у справі за заявою  ОСОБА_2 про встановлення факту самостійного виховання та утримання дитини, заінтересовані особи: ОСОБА_1 ; виконавчий комітет Кременчуцької міської ради Полтавської області, як орган опіки та піклування; ІНФОРМАЦІЯ_1 ,
в с т а н о в и в:
10.07.2025 ОСОБА_2 звернувся в Автозаводський районний суд м.Кременчука із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме самостійного виховання та утримання ним неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Ухвалою Автозаводського районного суду м.Кременчука від 28.07.2025 передано матеріали заяви ОСОБА_2 про встановлення факту, що має юридичне значення до Крюківського районного суду м.Кременчука для розгляду за підсудністю.
Ухвалою Крюківського районного суду м.Кременчука від 04.09.2025 заяву ОСОБА_2 про встановлення факту, що має юридичне значення прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі.
Ухвалою Крюківського районного суду м.Кременчука від 21.10.2025 замінено у справі заінтересовану особу Службу у справах дітей Автозаводської районної адміністрації на належну заінтересовану особу - виконавчий комітет Кременчуцької міської ради Полтавської області, як орган опіки та піклування; залучено до участі у справі у якості заінтересованої особи ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Ухвалою Крюківського районного суду м.Кременчука від 26.11.2025 заяву ОСОБА_2 про встановлення факту самостійного виховання та утримання дитини - залишено без розгляду.
Заінтересованим особам роз`яснено, що вони мають право подати позов на загальних підставах.
Суд першої інстанції мотивував ухвалу тим, що із поданої до суду заяви вбачається спір про право, який підлягає розгляду в загальному порядку.
Не погодившись із указаною ухвалою, заявник ОСОБА_2 , в інтересах якого діє представник - адвокат Погрібна Т.С., оскаржив її в апеляційному порядку. Посилаючись на порушення норм процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та передати справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Вважає, що при постановленні оскаржуваної ухвали районний суд допустив порушення вимог статей 293, 315 ЦПК України, оскільки заявлений до встановлення юридичний факт породжує юридичні наслідки, а саме - право на відстрочку від мобілізації, гарантоване йому статтею 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію». Наведені вимоги закону чітко передбачають, що така підстава для відстрочки від мобілізації встановлюється виключно за рішенням суду.
Наголошує, що ОСОБА_1 , мати неповнолітнього сина, підтвердила у заяві неможливість виховання нею сина через проходження військової служби. Спір щодо участі у вихованні сина, який виявив бажання проживати із заявником, між батьками неповнолітнього відсутній і доказів на спростування викладеного матеріали справи не містять. 
Натомість, у справі наявні нотаріально посвідчена заява неповнолітнього ОСОБА_3 , який виявив чітке бажання проживати саме із батьком, та яка за правилами ч.3 ст. 160 СК України має бути врахована судом, як і заява ОСОБА_1 , яка не заперечувала проти заявленого до встановлення юридичного факту. 
Обставини викладеного, на думку заявника, свідчать про відсутність конфлікту інтересів і підкреслює, що встановлення факту не порушує права дитини, а навпаки, захищає їх стабільність, та потребує швидкого вирішення в порядку окремого провадження.
Доводить, що встановлення юридичного факту відповідає інтересам обох батьків та жодним чином не погрішить становища матері дитини, а лише відобразить існуючий фактичний стан.
Просить застосувати до спірних правовідносин висновки Верховного Суду, сформовані у справі №127/3622/24 від 02.04.2025, який відступив від правової позиції Великої Палати Верховного Суду у справі №201/5972/22 від 11.09.2024 стосовно того, що факт одноосібного виховання дитини не підлягає встановленню в судовому порядку за правилами окремого провадження.
Ухвалою Полтавського апеляційного суду від 26.12.2025 відкрито апеляційне провадження; у справі закінчено підготовчі дії та призначено її до судового розгляду, про що постановлена ухвала апеляційного суду від 29.12.2025.
12.01.2026 до апеляційного суду надійшла заява представника заявника - адвоката Погрібної Т.С. про розгляд справи за її відсутності та у відсутність заявника.
Заінтересована особа ОСОБА_1 у судовому засіданні доводи апеляційної скарги підтримала, наполягала на її задоволенні.
Інші учасники судового процесу, будучи належним чином повідомленими про день та час розгляду справи, в судове засідання до суду апеляційної інстанції не з`явилися, що з огляду на положення ч.2 ст.372 ЦПК України, не перешкоджає розгляду справи за їх відсутності. 
Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення заінтересованої особи та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступних висновків.
Судом установлено та підтверджується матеріалами справи, що 10.07.2025 ОСОБА_2 звернувся в Автозаводський районний суд м.Кременчука із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме самостійного виховання та утримання ним неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Зазначає, що перебуває на військовому обліку у ІНФОРМАЦІЯ_3 та є придатним до військової служби. Під час звернення за відстрочкою від призову на військову службу під час мобілізації за пунктом 4 частини першої статті 23 Закону України «Про мобілізацію та мобілізаційну підготовку» до ІНФОРМАЦІЯ_3 йому було роз`яснено, що для оформлення відстрочки від мобілізації необхідно надати рішення суду про встановлення факту перебування дитини на утриманні військовозобов`язаного відповідно до положень статті 315 ЦПК України./а.с.1-7/
Ухвалою Автозаводського районного суду м.Кременчука від 28.07.2025 передано матеріали заяви ОСОБА_2 про встановлення факту, що має юридичне значення до Крюківського районного суду м.Кременчука для розгляду за підсудністю./а.с.45/
Ухвалою Крюківського районного суду м.Кременчука від 04.09.2025 заяву ОСОБА_2 про встановлення факту, що має юридичне значення прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі./а.с.49-50/
Ухвалою Крюківського районного суду м.Кременчука від 21.10.2025 замінено у справі заінтересовану особу Службу у справах дітей Автозаводської районної адміністрації на належну заінтересовану особу - виконавчий комітет Кременчуцької міської ради Полтавської області, як орган опіки та піклування; залучено до участі у справі у якості заінтересованої особи ІНФОРМАЦІЯ_1 ./а.с.82-84/
Залишаючи заяву про встановлення юридичного факту без розгляду, районний суд виходив із того, що у справі, яка розглядається, наявний спір про право, зокрема, спір щодо участі одного з батьків у вихованні дитини та/або ухилення від участі у вихованні, який підлягає розгляду в порядку позовного провадження з обов`язковим залученням органу опіки та піклування.
Апеляційний суд із такими висновками районного суду не погоджується з таких підстав.
Згідно зі статтею 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
У частині першій статті 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до частини першої статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (частина перша статті 13 ЦПК України).
Згідно з частиною другою статті 19 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку: 1) наказного провадження; 2) позовного провадження (загального або спрощеного); 3) окремого провадження.
Відповідно до частини першої статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.
Згідно з пунктом 5 частини другої статті 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.
Відповідно до частин першої, другої статті 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.
Відповідно до частини четвертої статті315 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду.
Як убачається зі змісту заяви ОСОБА_2 метою встановлення юридичного факту є отримання ним права на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації відповідно до пункту 4 частини першої статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», як особи, яка самостійно виховує та утримує дитину за рішенням суду. 
Диспозиція частини дванадцятої статті 26 указаного Закону №2232-XII зі змінами містить імперативний припис стосовно того, що підстава для відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації та/або звільнення з військової служби особи, яка самостійно виховує та утримує дитину, має бути встановлена виключно за рішенням суду.
Згідно із позицією Верховного Суду, сформованою у справі №127/3622/24 від 02.04.2025, в умовах дії режиму воєнного стану факт самостійного виховання батьком (або іншою особою) дитини може існувати і без наявного спору про право через обставини, в силу яких обсяг прав матері (батька) обмежується або припиняється.
Законодавець, враховуючи наявні життєві ситуації в умовах війни, розширив перелік підстав, за яких особа, яка самостійно виховує та утримує дитину, може звільнитися з військової служби без позбавлення іншого батьківських прав з урахуванням неможливості реалізації ним своїх батьківських прав та обов`язків в умовах війни чи/або надання такій особі соціального статусу одинокого батька (матері) у разі відсутності іншого з батьків та ін.
Удосконалюючи законодавство в умовах режиму воєнного стану, законодавець передбачив установлення факту самостійного виховання та утримання дитини як підставу для отримання відстрочки від мобілізації та/або звільнення з військової служби та чітко визначив порядок його встановлення виключно в судовому порядку, що унеможливлює встановлення такого юридичного факту в позасудовому порядку будь-яким іншим органом влади.
У такий спосіб законодавцем установлено судовий контроль задля дотримання балансу між інтересами дитини, яка може залишитися без батьківського піклування, особи (батька чи матері щодо здійснення піклування) та народу України в особі держави в розумінні статті 65 Конституції України.
Такий порядок встановлення факту самостійного виховання та утримання дитини визначений тому, що саме в порядку окремого провадження суд встановлює обставини та перевіряє (підтверджує) їх доказами незалежно від наданих сторонами доказів та зазначених доводів на їх спростування. Тобто встановлення юридичного факту як підстава для отримання відстрочки від мобілізації та/або звільнення з військової служби здійснюється безпосередньо судом.
Отже, за відсутності спору між батьками дитини щодо її виховання та утримання й визначення законодавством встановлення такого факту в судовому порядку, суд, оцінюючи доводи і докази, які підтверджують факт самостійного виховання особою дитини, досліджує обставини (події) у конкретних життєвих ситуаціях.
У справі, яка переглядається, матеріалами справи підтверджено, що батьками неповнолітнього  ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є  ОСОБА_2 та ОСОБА_1 . Остання перебуває на військовій службі у військовій частині НОМЕР_1 , а тому за домовленістю між батьками їх неповнолітній син проживає разом із батьком, заявником, який самостійно здійснює його виховання. 
Суд першої інстанції, зазначаючи, що із заяви ОСОБА_2 убачається спір про право, залишив поза увагою, що заінтересована особа ОСОБА_1 визнала вимоги, викладені у заяві про встановлення факту, що має юридичне значення, наголосивши, що з поважних причин, пов`язаних із проходженням нею військової служби, вона не може належним чином виконувати батьківські обов`язки. 
Захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України відповідно до статті 65 Конституції України, статті 1 Закону №2232-XII, статті 17 Закону України від 06.12.1991 №1932-XII «Про оборону України». Між тим, реалізація особою такого обов`язку не має наслідком обмеження її батьківських прав по відношенню до неповнолітнього сина, чиї інтереси в цій справі представлені органом опіки та піклування, залученим до участі у справі в якості заінтересованої особи ухвалою суду від 21.10.2025.
Крім того, процесуальний закон вимагає встановити наявність спору про право, а не припускати його можливість. Відтак, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про те, що існує спір про право та наявні підстави для залишення заяви ОСОБА_2 без розгляду.
Відповідно до частини четвертої статті 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.
За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга заявника підлягає задоволенню, а ухвала районного суду скасуванню, із направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Керуючись ст. ст. 367, 368, 379, 381-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу ОСОБА_2 , подану в його інтересах представником - адвокатом Погрібною Тетяною Сергіївною, - задовольнити.
Ухвалу Крюківського районного суду м.Кременчука від 26 листопада 2025 року - скасувати, направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 30 днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Повний текст складено 09.03.2026.

Головуючий суддя         Л.І. Пилипчук
Судді           Ю.В. Дряниця
О.В. Чумак