Справа № 686/16468/25
Провадження № 2/686/1554/26 

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 березня 2026 року м. Хмельницький

Хмельницький міськрайонний суд Хмельницької області
в складі головуючого судді Хараджі Н.В.,
секретаря судового засідання Козуляк І.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Хмельницький цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 , поданою та підписаною представником Остапчуком Олександром Олександровичем, до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання права власності на спадкове майно,-

ВСТАНОВИВ:

09 червня 2025 року представник позивача Остапчук Олександр Олександрович, діючи в інтересах ОСОБА_1 , через систему «Електронний суд» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання права власності на спадкове майно.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько позивача, ОСОБА_4 . Після його смерті відкрилась спадщина на 53/200 частки житлового будинку АДРЕСА_1 , який належав спадкодавцю на праві спільної часткової власності на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно серія, виданого 16.02.2012 року Управлінням житлово-комунального господарства (м. Хмельницький) згідно розпорядження Державної адміністрації залізничного транспорту України Південно-Західна залізниця № Н-4-389 від 30.11.2001 року, та зареєстрованого в Реєстрі прав власності на нерухоме майно 16.02.2012 року Хмельницьким БТІ за реєстраційним номером 36020576.
Позивач успадкував 53/200 частки житлового будинку АДРЕСА_2 за законом, про що приватним нотаріусом Хмельницького міського нотаріального округу Грица Л.М. йому видано свідоцтво про право на спадщину за законом від 29.10.2020 року, право власності зареєстровано в Реєстрі речових прав на нерухоме майно (запис про право власності номер 38907557).
Крім того, Позивачу належить 53/400 частки житлового будинку АДРЕСА_2 свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого 16.02.2012 року Управлінням житлово- комунального господарства (м. Хмельницький).
Решта житлового будинку належить відповідачу ОСОБА_2 (53/400 частки) та відповідачу ОСОБА_3 (47/100 частки).
Також, після смерті спадкодавця відкрилась спадщина на частку земельної ділянки з кадастровим номером 6810100000:38:001:0001, площею 0,0668 га, розташованою за адресою: АДРЕСА_2 , для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), яка належала спадкодавцю ОСОБА_4 , позивачу – ОСОБА_1 , відповідачам ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на праві спільної сумісної власності на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого 06.03.2013 року реєстраційною службою Хмельницького міськрайонного управління юстиції Хмельницької області.
Приватним нотаріусом Хмельницького міського нотаріального округу Грицею Л.М. відмовлено Позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку з кадастровим номером 6810100000:38:001:0001, оскільки документ, що посвідчує право власності, виданий на підставі спільної сумісної власності без визначення часток на ім`я спадкодавця ОСОБА_4 на вищезазначене нерухоме майно.
Враховуючи, що спадкодавець володів 53/200 частками житлового будинку за АДРЕСА_2 , то, керуючись ст. 120 ЗК України, його частка у спільній сумісній власності на земельну ділянку з кадастровим номером 6810100000:38:001:0001, на якій розташований вищевказаний будинок, також становить 53/200 часток земельної ділянки, що становить 0,0177 га (0,0668 га * 53/200). Також, до моменту набуття права власності на частину вказаного житлового будинку з надвірними будівлями на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, Позивачу належало 53/400 вказаного будинку, а отже частка Позивача земельної ділянки у спільній сумісній власності становить 53/400. Що разом із успадкованою від батька часткою становить 0,0266 га (0,0668*159/400).
З огляду вищезазначене, ефективним способом захисту спадкових прав Позивача є визнання його права власності на 53/200 частки земельної ділянки з кадастровим номером 6810100000:38:001:0001 в порядку спадкування за законом після смерті його батька ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Крім того, враховуючи вищевикладене та приймаючи до уваги те, що спадкодавцю ( ОСОБА_4 ) належало 53/200 часток домоволодіння, відповідно до положень чинного законодавства до нього перейшло й право власності на земельну ділянку, на якій розташована вказана частка домоволодіння, яка також становить 53/200.
При цьому, позивачу, до моменту набуття права власності на частину вказаного житлового будинку з надвірними будівлями на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, належало 53/400 вказаного будинку, а отже частка Позивача земельної ділянки у спільній сумісній власності становить 53/400. Що разом із успадкованою від батька Позивача часткою становить 159/400 (106/400+53/400).
Вищевикладені обставини є перешкодою для оформлення спадкових прав Позивача після смерті спадкодавця ОСОБА_4 , у зв`язку з чим Позивач змушений звернутися до суду з метою реалізації свого права на спадщину.
Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 09.06.2025 року, позовну заяву передано на розгляд судді Хараджі Н.В.
Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду від 17.06.2025 року вказану позовну заяву залишено без руху у зв`язку із недотриманням позивачем вимог, визначених ст. ст.175,177 ЦПК України.
02.07.2025 року від представника позивача на виконання ухвали Хмельницького міськрайонного суду від 17.06.2025 року надійшла заява, якою усунуто виявлені недоліки.
Ухвалою судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 04.07.2025 року вказану позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження по справі, розгляд якої постановлено проводити за правилами загального позовного провадження.
Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 06.10.2025 року продовжено підготовче провадження по справі.
Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 06 січня 2026 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.
Позивач та його представник у судове засідання не з`явилися. Водночас від представника надійшла заява, в якій він просив розглянути справу за їх відсутності, зазначивши, що позовні вимоги підтримують у повному обсязі.
Відповідачі у судове засідання не з`явилися, подали заяву про розгляд справи за їх відсутності; проти позовних вимог не заперечують.
Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з таких підстав.
Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_4 , після смерті якого відкрилась спадщина, до складу якої входить, зокрема, 53/200 частки житлового будинку АДРЕСА_2 та частка земельної ділянки з кадастровим номером 6810100000:38:001:0001 площею 0,0668 га.
Право власності спадкодавця на 53/200 частки вказаного житлового будинку підтверджується свідоцтвом про право власності на нерухоме майно від 16.02.2012 року та витягом про державну реєстрацію прав № 33197167 від 16.02.2012 року.
З наданих суду доказів вбачається, що позивач ОСОБА_1 є спадкоємцем за законом після смерті ОСОБА_4 та прийняв спадщину, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом від 29.10.2020 року та відповідним витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.
Інші співвласники житлового будинку володіють частками у праві власності на підставі правовстановлюючих документів, що підтверджується матеріалами справи.
Судом встановлено, що земельна ділянка з кадастровим номером 6810100000:38:001:0001 належала співвласникам на праві спільної сумісної власності без визначення часток.
Згідно з висновком про вартість майна № 020725 від 02 липня 2025 року щодо земельної ділянки з кадастровим номером 6810100000:38:001:0001, ринкова вартість об`єкта оцінки без ПДВ становить 408 869 грн; 53/400 частки ринкової вартості об`єкта оцінки без ПДВ — 54 175 грн, а 53/200 частки — 108 352 грн.
Позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на вказану земельну ділянку, що підтверджується письмовою відмовою нотаріуса.
Згідно зі ст. 14 Конституції України право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.
Стаття 16 ЦК України передбачає, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав і інтересів може бути в тому числі визнання права. У відповідності до ч.1ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності встановлена судом.
Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного Суду України, від 31.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснено, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.
Відповідно до ст. 1216 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
Згідно зі ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Відповідно до ч.5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.
Згідно п.3.5 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування" № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року, спори про визнання права власності на земельну ділянку та права на земельну частку (пай) в порядку спадкування, зокрема у випадках, якщо відсутній отриманий спадкодавцем державний акт про право власності на земельну ділянку, зареєстрований належним чином, якщо спадкодавцем не був отриманий державний акт про право власності на земельну ділянку, або в державному акті є неточності, які підлягають виправленню, розглядаються судами з урахуванням вимог закону та роз`яснень, викладених в пунктах 10, 11 ППВСУ від 30 травня 2008 року № 7 про те, що відповідно до статті 1225 ЦК право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом.
Судом встановлено, що спадкодавцю ОСОБА_4 на праві спільної часткової власності належало 53/200 частки житлового будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_2 . Вказана обставина підтверджується належними письмовими доказами, які досліджені судом.
Також встановлено, що земельна ділянка з кадастровим номером 6810100000:38:001:0001, на якій розташований вказаний житловий будинок, перебувала у спільній сумісній власності спадкодавця та інших осіб без визначення часток.
Відповідно до ч. 1 ст. 120 Земельного кодексу України у разі переходу права власності на житловий будинок (його частину) до іншої особи, до неї переходить право власності або користування на земельну ділянку, на якій розміщений цей об`єкт, без зміни її цільового призначення.
З аналізу зазначеної норми вбачається, що право на земельну ділянку є похідним від права власності на об`єкт нерухомого майна, розташований на ній.
Таким чином, враховуючи, що спадкодавцю належало 53/200 частки житлового будинку, суд доходить висновку, що йому належала відповідна частка у праві спільної сумісної власності на земельну ділянку, незважаючи на відсутність визначення таких часток у правовстановлюючому документі.
Відповідно до правової позиції Верховного Суду (у подібних правовідносинах), у разі якщо частки співвласників у праві спільної сумісної власності не визначені, вони вважаються рівними, якщо інше не встановлено законом або судом, однак у випадку переходу права на будівлю застосовується принцип єдності юридичної долі земельної ділянки та розташованого на ній нерухомого майна.
Суд бере до уваги, що позивач прийняв спадщину після смерті спадкодавця, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом, однак не має можливості оформити свої спадкові права на земельну ділянку у позасудовому порядку у зв`язку з відмовою нотаріуса.
Відповідно до ст. 16 ЦК України одним із способів захисту цивільних прав є визнання права.
З огляду на викладене, суд вважає, що позивач обрав належний та ефективний спосіб захисту свого порушеного права, а саме — звернення до суду з позовом про визнання права власності на спадкове майно.
Оцінюючи надані докази у їх сукупності відповідно до вимог ст. 89 ЦПК України, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, доведеними належними та допустимими доказами і підлягають задоволенню.
На підставі ст.ст. 328, 1218, 1222, 1225, 1264, 1268 ЦК України, керуючись ст.ст.4, 12, 48, 76,81, 206, 259, 263-268 ЦПК України, Постановою пленуму Верховного суду України за №7 від 30 травня 2008 року "Про судову практику у справах про спадкування", суд,-

УХВАЛИВ:
Позов задовольнити.
Визнати за ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) право власності на 53/200 земельної ділянки площею 0,0668 га з кадастровим номером 6810100000:38:001:0001, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 , в порядку спадкування після смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Визначити, що частка ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) в праві спільної сумісної власності на земельну ділянку площею 0,0668 га з кадастровим номером 6810100000:38:001:0001, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 , складає 53/400.
На рішення суду може бути подана апеляційна скарга протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Хмельницького апеляційного суду.
В разі проголошення вступної та резолютивної частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
Дата виготовлення повного тексту рішення суду 23.03.2026 року.

Суддя Хмельницького
міськрайонного суду Н.В. Хараджа