1	Справа № 335/673/26  2/335/1195/2026 	

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 квітня 2026 року Вознесенівський районний суд міста Запоріжжя в складі головуючого судді Шалагінової А. В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи (письмовому провадженні) цивільну справу за позовом ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЕЙС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

21.01.2026 ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЕЙС» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 372293569 від 08.07.2021 у розмірі 11 822,82 грн.
В обґрунтування позову позивач зазначав, що 08.07.2021 між ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» (далі – ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА») та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 372293569, відповідно до умов якого ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» надано позичальнику кредит у сумі 10 000,00 грн, який було перераховано через банк-провайдер на картковий рахунок відповідача.
28.11.2018 між ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та ТОВАРИСТВОМ З ОМБЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ТАЛІОН ПЛЮС» (далі – ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС») укладено Договір факторингу № 28/1118-01, відповідно до якого ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» відступило ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» право грошової вимоги до ОСОБА_1 
05.08.2020 між ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» та ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ОНЛАЙН ФІНАНС» укладено Договір факторингу № 05/0820-01, відповідно до якого ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» відступило ТОВАРИСТВОМ З ОМБЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ОНЛАЙН ФІНАНС» (далі – ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ОНЛАЙН ФІНАНС») право грошової вимоги до ОСОБА_1 
10.07.2025 між ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ОНЛАЙН ФІНАНС» та позивачем укладено Договір факторингу № 10/07/25-Е, відповідно до якого ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ОНЛАЙН ФІНАНС» відступило ТОВ «ФК «ЕЙС» за плату, а ТОВ «ФК «ЕЙС» прийняло належні права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами, вказаними у реєстрі боржників. 
Відповідно до Реєстру боржників, позивач набув право грошової вимоги до відповідача в розмірі заборгованості 11 822,82 грн, яка складається з: 7 834,48 грн – сума заборгованості за тілом кредиту; 3 988,34 грн – сума заборгованості по несплаченим відсоткам за користування кредитом.
Всупереч умовам кредитного договору, відповідач свої зобов`язання не виконав. Після відступлення прав вимоги за цим договором відповідачем не здійснювалось платежів на погашення заборгованості.
Тому, позивач просив стягнути з відповідача заборгованість за вищезазначеним договором у загальному розмірі 11 822,82 грн, судові витрати в сумі 2 662,40 грн та витрати на професійну правничу допомогу розміром 7 000,00 грн (а.с. 2 – 9).
Ухвалою судді від 23.01.2026 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, визначено провести розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи у судове засідання, встановлено строки для подання заяв по суті справи (а.с. 163).
За змістом ч. 5 ст. 14 Цивільного процесуального кодексу України (далі – ЦПК України) суд направляє судові рішення, судові повістки, судові повістки – повідомлення та інші процесуальні документи учасникам судового процесу до їхніх електронних кабінетів. 
Відповідно до ч. 7 цієї статті особі, яка зареєструвала електронний кабінет в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, суд вручає будь-які документи у справах, в яких така особа бере участь, виключно в електронній формі шляхом їх направлення до електронного кабінету такої особи, що не позбавляє її права отримати копію судового рішення у паперовій формі за окремою заявою. 
За вимогами ч. 5 ст. 272 ЦПК України учасникам справи, які не були присутні в судовому засіданні, або якщо судове рішення було ухвалено поза межами судового засідання чи без повідомлення (виклику) учасників справи, копія судового рішення надсилається протягом двох днів з дня його складення у повному обсязі в електронній формі у порядку, визначеному законом.
Відповідно до п. 2 ч. 6 ст. 272 ЦПК України днем вручення судового рішення є день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення до електронного кабінету особи.
Відповідач ОСОБА_1 має зареєстрований Електронний кабінет в системі Електронний суд ЄСІТС. 
Копію ухвали від 23.01.2026 про відкриття провадження у справі в електронному вигляді доставлено 27.01.2026 до Електронного кабінету відповідача ОСОБА_1 , що підтверджуєтеся довідкою про доставку документа в електронному вигляді (а.с. 166).
Таким чином, відповідач отримав копію ухвали від 23.01.2026 про відкриття провадження 27.01.2026 (п. 2 ч. 6 ст. 272 ЦПК України).
Крім того, позовна заява з доданими до неї документами була направлена відповідачу за його зареєстрованим місцем проживання до звернення до суду із позовом, що підтверджується долученими до позовної заяви описом вкладення у конверт та списком відправлень від 13.01.2026 (а.с. 149).
28.01.2026 від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач позов не визнав і зазначив, що позивач не довів належними та допустимими доказами підстави та розмір заявлених позовних вимог. Так, позивачем не доведено факт отримання відповідачем кредитних коштів, не надано належного розрахунку заборгованості, із розбивкою на тіло, відсотки, штрафи, із зазначенням періодів, ставок, дат виникнення прострочення. Також позивач не надав належних доказів переходу права вимоги до відповідача. Крім цього, просив суд застосувати позовну давність та витребувати у позивача докази перерахування йому кредитних коштів, детальний розрахунок заборгованості та документи щодо відступлення прав вимоги (а.с. 167 – 168).
02.02.2026 від представника позивача надійшла відповідь на відзив, в якій зазначено, що законодавець зупинив перебіг позовної давності в умовах воєнного стану, а тому позивач звернувся до суду в межах позовної давності. Також вказав, що факт перерахування кредитних коштів відповідачу підтверджується доданими до позовної зави документами. Стосовно розрахунків заборгованості посилався на те, що ці розрахунки не суперечать одне одному, узгоджуються з іншими доказами у справі, а тому є належними та достовірними. Крім того зазначив, що договори відступлення прав вимоги (договори факторингу) є чинними, не скасовані, а тому разом із відповідними Реєстрами прав вимог, є належними да допустимими доказами набуття позивачем права вимоги до відповідача за кредитним договором № 372293569 від 08.07.2021 у розмірі заборгованості 11 822,82 грн (а.с. 169 – 178).
 
04.02.2026 від відповідача надійшло клопотання про зменшення витрат на оплату правової допомоги, яке мотивовано тим, що заявлені до стягнення позивачем витрати в розмірі 7 000,00 грн є завищеними. Справа є типовою, подані позивачем документи мають шаблонний характер, а розмір витрат не підтверджується доданими до позовної заяви документами. Просив зменшити розмір витрат до розумного, або відмовити в їх стягненні (а.с. 189 – 190).
 
05.02.2026 від представника позивача надійшли додаткові письмові пояснення, в яких представник позивача наполягав на співмірності витрат на професійну правничу допомогу із складністю цієї справи (а.с. 191 – 194). 
 
Ухвалою суду від 19.02.2026 частково задоволено клопотання представника позивача ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЕЙС» про витребування доказів, витребувано в АТ КБ «ПРИВАТБАНК» інформацію щодо належності ОСОБА_1 платіжної картки № 5168-74XX-XXXX-7170, а також виписку про зарахування коштів на платіжну карту НОМЕР_1 за період з 08.07.2021 по 13.07.2021 в сумі 10 000,00 грн; оголошено перерву в розгляді справи до 19.03.2026 (а.с. 207 – 208).
 
Судове засідання, призначене на 19.03.2026 було відкладено на 09.04.2026 без повідомлення учасників справи, оскільки до суду не надійшли витребувані ухвалою від 19.02.2026 докази.
 
20.03.2026 до суду надійшли витребувані матеріали від АТ КБ «ПРИВАТБАНК» (а.с. 212 – 214).
 
За таких обставин, суд вважав за можливе розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи у судове засідання на підставі наявних у справі доказів на підставі статті 279 ЦПК України.
09.04.2026 суд завершив розгляд цієї справи та перейшов до стадії ухвалення судового рішення, оголосивши перерву для виготовлення повного тексту рішення до 13.04.2026.
Дослідивши надані докази, суд встановив такі фактичні обставини справи та зміст спірних правовідносин.
08.07.2021 між ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та відповідачем було укладено кредитний договір № 372293569 в електронній формі шляхом використання одноразового ідентифікатора (електронного підпису) та надіслання на номер мобільного телефону відповідача. Згідно з умовами цього договору, відповідач отримав кредит у сумі 10 000,00 грн строком користування кредитом 56 днів, з процентною ставкою 474,50% річних, що становить 1,30% в день від суми кредиту за час користування ним (базова процентна ставка). Загальні витрати за кредитом складають 4 073,58 грн, а орієнтовна загальна вартість – 14 073,58 грн (а.с. 44 – 48).
Вказаний договір підписаний відповідачем в інформаційно-телекомунікаційній системі ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» шляхом акцепту оферти позичальником, підписаного одноразовим ідентифікатором, що підтверджується долученою до позовної заяви довідкою щодо дій позичальника у вказаній інформаційно-телекомунікаційній системі (а.с. 23).
Також, 08.07.2021 відповідач ознайомився з паспортом споживчого кредиту продукту «КОМФОРТ» до Договору № 372293569 від 08.07.2021 шляхом його підписання одноразовим ідентифікатором (а.с. 42 – 43).
Того ж дня було затверджено Графік платежів з розрахунку застосування Дисконтної процентної ставки протягом всього строку дії Договору. Цей графік також був підписаний відповідачем відповідним одноразовим ідентифікатором (а.с. 49 – 50).
08.07.2021 відповідачу ОСОБА_1 на його картковий рахунок було перераховано суму кредиту 10 000,00 грн, що підтверджується копією платіжного доручення від 08.07.2021 (а.с. 51), довідкою ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» про перерахування коштів (а.с. 41), а також випискою по рахунку відповідача, наданою АТ КБ «ПРИВАТБАНК» на виконання ухвали суду про витребування доказів від 19.02.2026 (а.с. 212 – 213).
Таким чином, суд відхиляє заперечення відповідача, викладені у відзиві на позовну заяву стосовно того, що позивачем не доведено факт отримання відповідачем кредитних коштів, оскільки факт отримання відповідачем ОСОБА_1 08.07.2021 кредитних коштів розміром 10 000,00 грн від ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА», підтверджено належними та допустимими доказами.
Відповідно до ч. 1 ст. 1054 Цивільного кодексу України (далі – ЦК України) за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Відповідно до ч. 1 ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі.
Згідно з ч. 2 ст. 10561 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.
Як передбачено ч. 1 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-комунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Згідно з ч. 2 ст. 639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Відповідно до ч. 1 ст. 640 ЦК України договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції.
Відповідно до пп. 6, 7, 12 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором – дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Електронний правочин – дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, здійснена з використанням інформаційно-комунікаційних систем. Одноразовий ідентифікатор – алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір.
Згідно з ч. 1 ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.
Як передбачено чч. 3, 4, 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-комунікаційних системах. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону України «Про фінансові послуги та фінансові компанії» фінансова послуга надається на підставі договору, який укладається, змінюється, припиняється, виконання зобов`язань за яким забезпечується відповідно до вимог цивільного законодавства України з урахуванням особливостей, встановлених цим Законом та спеціальними законами. Договір про надання фінансової послуги (крім договору, предметом якого є послуга з торгівлі валютними цінностями або виконання платіжної операції, якщо зобов`язання за відповідними правочинами повністю виконуються сторонами у момент їх вчинення) укладається виключно в письмовій формі з дотриманням вимог Цивільного кодексу України, встановлених до письмової форми правочину: 1) у паперовій формі; або 2) у формі електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними Законом України «Про електронні документи та електронний документообіг»; або 3) у порядку, передбаченому законодавством України про електронну комерцію.
У разі недотримання письмової форми договору про надання фінансової послуги, якщо така форма договору передбачена цією частиною, такий договір є нікчемним.
Відповідно до ч. 1 ст. 13 Закону України «Про споживче кредитування» договір про споживчий кредит, договори про надання додаткових та/або супутніх послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі (у паперовому вигляді або у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними Законом України «Про електронні документи та електронний документообіг», а також з урахуванням особливостей, передбачених Законом України «Про електронну комерцію»). Кожна сторона договору отримує по одному примірнику договору з додатками до нього. Примірник договору, що належить споживачу, має бути переданий йому невідкладно після підписання договору сторонами.
На підставі викладеного законодавство України дозволяє укласти кредитний договір відповідно до вимог Закону України «Про електронну комерцію» з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Укладений між ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та відповідачем 08.07.2021 кредитний договір № 372293569, не суперечить Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» та не визнаний на час розгляду справи недійсним.
Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог – відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
На підставі ч. 1 ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Разом із тим, відповідач умови кредитного договору № 372293569 від 08.07.2021 належним чином не виконував, отриманий кредит своєчасно не повертав, внаслідок чого станом на 12.10.2021 утворилась заборгованість у загальному розмірі 11 822,82 грн, яка складається з: 7 834,48 грн – сума заборгованості за тілом кредиту; 3 988,34 грн – сума заборгованості по несплаченим відсоткам за користування кредитом, що підтверджується розрахунками заборгованості первинного кредитора ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» (а.с. 52 – 53). 
28.11.2018 між ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» як Клієнтом та ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» як Фактором укладено Договір факторингу № 28/1118-01 (з додатковими угодами № 19 від 28.11.2019, № 26 від 31.12.2020, № 27 від 31.12.2021, № 31 від 31.12.2022, № 32 від 31.12.2023), відповідно до п. 2.1 якого в порядку та на умовах даного договору клієнт зобов`язується відступити фактору права вимоги за переліком в Реєстрі прав вимоги, а фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату на умовах, визначених цим договором (а.с. 54 – 60).
У Реєстрі прав вимоги № 155 від 12.10.2021 до цього Договору факторингу під № 1 300 зазначено кредитний договір зі ОСОБА_1 № 372293569 від 08.07.2021 та розмір заборгованості за цим договором – 11 822,82 грн, у тому числі 7 834,48 грн – тіло кредиту, 3 988,34 грн – проценти за користування кредитом (а.с. 81 – 83).
На підтвердження виконання умов Договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 позивачем долучено до позовної заяви акт звірки взаємних розрахунків станом на 31.12.2021 зі сплати фінансування за Реєстром прав вимоги № 155 від 12.10.2021 за Договором факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 (а.с. 79).
Згідно з розрахунком заборгованості, складеним ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС», станом на 31.07.2023 заборгованість відповідача за кредитним договором складає 11 822,82 грн, у тому числі 7 834,48 грн – тіло кредиту, 3 988,34 грн – проценти за користування кредитом (а.с. 84).
05.08.2020 між ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ОНЛАЙН ФІНАНС» як Фактором та ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» як Клієнтом укладено Договір факторингу № 05/0820-01 (з додатковими угодами), відповідно до якого ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» відступило ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ОНЛАЙН ФІНАНС» права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги (а.с. 85 – 90). 
У Реєстрі прав вимоги № 10 від 31.07.2023 під № 9 857 зазначено кредитний договір зі ОСОБА_1 № 372293569 від 08.07.2021 та розмір заборгованості за цим договором – 11 822,82 грн, у тому числі 7 834,48 грн – тіло кредиту, 3 988,34 грн – проценти за користування кредитом (а.с. 96 – 98).
На підтвердження виконання умов Договору факторингу № 05/0820-01 від 05.08.2020 позивачем долучено до позовної заяви копію платіжної інструкції про сплату за відступлення прав вимоги за вказаним договором (а.с. 99).
10.07.2025 між ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ОНЛАЙН ФІНАНС» як Клієнтом та позивачем як Фактором укладено Договір факторингу № 10/07/25-Е, відповідно до якого ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ОНЛАЙН ФІНАНС» відступає ТОВ «ФК «ЕЙС» за плату, а ТОВ «ФК «ЕЙС» приймає належні ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ОНЛАЙН ФІНАНС» права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами, вказаними у реєстрі боржників (а.с. 100 – 107).
Згідно з п. 1.1 Договору факторингу № 10/07/25-Е від 10.07.2025 фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта (ціна продажу) за плату, а клієнт відступити факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб – боржників, включаючи суму основного зобов`язання (суму позики), плату за позикою (проценти за користування позикою та проценти на прострочену позику), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить клієнту. Перелік боржників, підстави виникнення права грошової вимоги до боржників, сума грошових вимог та інші дані зазначені в Реєстрі боржників, який формується згідно з Додатком № 1 та є невід`ємною частиною цього договору.
Згідно з актом прийому-передачі Реєстру боржників № 10 за Договором факторингу № 10/07/25-Е від 10.07.2025, клієнт передав, а фактор прийняв Реєстр боржників в кількості 18 136, після чого з урахуванням п. 1.2 Договору факторингу № 10/07/25-Е від 10.07.2025, від клієнта до фактора переходять права вимоги заборгованості від боржників і фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей (а.с. 111).
У Реєстрі боржників від 10.07.2025 під № 7 902 зазначено кредитний договір зі ОСОБА_1 № 372293569 від 08.07.2021 та розмір заборгованості за цим договором – 11 822,82 грн, у тому числі 7 834,48 грн – тіло кредиту, 3 988,34 грн – проценти за користування кредитом (а.с. 112 – 114).
На підтвердження виконання умов Договору факторингу № 10/07/25-Е від 10.07.2025, позивачем долучено до позовної заяви копії платіжних інструкції про сплату за відступлення прав вимоги за вказаним договором (а.с. 115 – 116).
В матеріалах справи відсутні докази того, що відповідач висував заперечення проти вимог нових кредиторів, зокрема позивача, у зобов`язаннях відповідно до статті 518 ЦК України.
В силу вимог ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
За приписами ч. 1 ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до ч. 1 ст. 517 ЦК України первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення.
Враховуючи надані позивачем докази переходу прав вимоги за договорами від 28.11.2018 № 28/1118-01, від 05.08.2020 № 05-0820-01, від 10.07.2025 № 10/07/25-Е, суд дійшов висновку, що позивач набув права вимоги до відповідача в обсязі, визначеному договором № 372293569 від 08.07.2021 у розмірі 11 822,82 грн, яка також підтверджується випискою з особового рахунку відповідача станом на 26.12.2025 (а.с. 117).
За встановлених обставин, суд відхиляє доводи відповідача, наведені у відзиві на позовну заяву щодо того, що матеріали справи не містять доказів переходу права вимоги до відповідача і що позивачем не надано доказів здійснення оплати на виконання зазначених вище договорів факторингу, оскільки такі докази позивачем надані та були досліджені судом.
Також суд зазначає, що відповідач зазначені вище розрахунки заборгованості на підставі засад змагальності не спростував, власного розрахунку не надав, формально пославшись у відзиві на їх неповноту. Водночас, зазначення відповідачем у відзиві на позовну заяву прохання про витребування у позивача нового розрахунку заборгованості та інших документів не є клопотанням про витребування доказів в розумінні вимог ст. 84 ЦПК України. Крім того, докази перерахування кредитних коштів відповідачу були витребувані ухвалою від 19.02.2026 від банківської установи, а розрахунок заборгованості і докази відступлення права вимоги наявні в матеріалах справи. 
Крім того, у відзиві, зокрема, зазначено про застосування наслідків пропуску позивачем строку позовної давності. Надаючи оцінку цим доводам відповідача, суд враховує таке.
ЦК України визначено, що позовна давність – це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. ст. 256, 257 ЦК України).
Статтею 264 ЦК України визначено, що перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. 
Разом із тим, Постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» установлено з 12.03.2020 на всій території України карантин. 
Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» від 30.03.2020 № 540-IX) було визначено, що під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 Цивільним Кодексом України та строки визначені Господарським кодексом України, а саме ст. 232, 269, 322, 324. продовжуються на строк дії такого карантину.
Постановою Кабінету Міністрів України від 27.03.2023 № 651 «Про відміну на всій території України карантину, встановленого з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARSCoV-2» скасовано з 24 години 00 хвилин 30.06.2023 на всій території України карантин, встановлений з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2. 
Тому, з 12.03.2020 строки позовної давності, які станом на вказану дату не спливли, були продовжені на весь строк дії карантину, тобто до 24:00 год. 30.06.2023.
Карантин був скасований з 24 години 00 хвилин 30.06.2023 на всій території України згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 27.06.2023 № 651.
Крім того, Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб. Воєнний стан неодноразово було продовжено відповідними Указами Президента України, в останнє – до 03.05.2026.
Законом України від 08.11.2023 № 3450-IX «Про внесення змін до Цивільного кодексу України щодо вдосконалення порядку відкриття та оформлення спадщини було внесені зміни у розділі «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України, а саме: пункт 19 викладено у наступній редакції: «19. У період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 № 64/2022, затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 № 2102-IX, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану». Закон набрав чинності 30.01.2024.
Надалі, пункт 19 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦПК України виключено на підставі Закону № 4434-IX від 14.05.2025, який набрав чинності 04.09.2025.
Кредитний договір укладено між сторонами 08.07.2021. Кредитною карткою відповідач користувався і здійснював платежі до 12.10.2021, що відображено в розрахунках заборгованості.
Отже, з урахуванням викладених положень чинного законодавства, строк позовної давності за вимогами позивача по цій справі не сплинув. Тому, доводи відзиву ОСОБА_1 в цій частині є необґрунтованими.
Також суд зазначає, що заявлена позивачем до стягнення сума заборгованості не перевищує погоджену вартість кредиту в сумі 14 073,58 грн.
Таким чином, позовні вимоги ТОВ «ФК «ЕЙС» про стягнення з відповідача заборгованості розміром 11 822,82 грн суд вважає такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі. 
У позовній заяві представник позивача просив також стягнути з відповідача витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 7 000,00 грн. 
Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Частинами 2, 3 ст. 137 ЦПК України передбачено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. 
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
На підтвердження понесених позивачем витрат на правничу допомогу до заяви долучено такі докази:
копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю № 7073/10 від 19.10.2018 на ім`я Соломка Олексія Володимировича (а.с. 119);
копію довіреності від 11.08.2025, відповідно до якої ТОВ «ФК «ЕЙС» в особі директора Полякова О. В. уповноважує адвоката Соломка О. В. на вчинення від імені довірителя будь-яких дій, що надані законодавством учасникам судового провадження (а.с. 118);
копію договору про надання правової допомоги від 20.08.2025, укладеного між ТОВ «ФК «ЕЙС» та АДВОКАТСЬКИМ БЮРО «СОЛОМКО ТА ПАРТНЕРИ», додатком до якого є протокол про погодження вартості послуг (а.с. 142 – 144);
копію Додаткової угоди № 25771237292 до Договору про надання правничої допомоги № 20/08/25-01 від 20.08.2025 (а.с. 145);
копію протоколу погодження вартості послуг до Договору про надання правової допомоги від 20.08.2025 (а.с. 146);
копію акту прийому-передачі наданих послуг, відповідно до якого виконавець надав, а клієнт отримав послуги, а саме: складання позовної заяви ТОВ «ФК «ЕЙС» до боржника про стягнення заборгованості, тривалістю 2 години на суму 5 000,00 грн; вивчення матеріалів справи про стягнення заборгованості з боржника, тривалістю 2 години на суму 1 000,00 грн; підготовка адвокатського запиту щодо отримання інформації про зарахування кредитних коштів, тривалістю 1 година на суму 500,00 грн, підготовка та подача клопотання щодо отримання інформації про зарахування кредитних коштів, тривалістю 1 година на суму 500,00 грн (а.с. 147). 
Відповідачем подане клопотання про зменшення вказаних витрат, в якому зазначав, що заявлена до стягнення сума у 7 000 грн є неспівмірною зі складністю справи, адже справа є типовою, розглядається в письмовому провадженні, а подані представником позивача документи мають шаблонний характер. Крім того, відповідачем вживались заходи для позасудового врегулювання спору, які позивач необґрунтовано відхилив.
Відповідно до пунктів 1, 2 частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Відповідно до закріпленого на законодавчому рівні принципу співмірності, розмір витрат на послуги адвоката при їхньому розподілі визначається з урахуванням складності справи, часу, витраченого адвокатом на надання правничої допомоги, обсягу наданих послуг та виконаних робіт, ціни позову, а також значення справи для сторони.
Разом з тим, виходячи з обставин справи, з огляду на зміст позову, предмет спору в цій справі, який не є складним, не потребує вивчення великого обсягу фактичних даних, обсяг і складність складених процесуальних документів не є значними, суд вважає, що зазначений розмір понесених позивачем витрат на правничу допомогу не є співмірним зі складністю справи та пропорційним із предметом позову, як слушно зазначив відповідач в клопотанні про зменшення розміру витрат на оплату правничої допомоги.
Так, послуги адвоката, викладені в акті прийому-передачі наданих послуг, а саме з вивчення матеріалів справи про стягнення заборгованості, підготовки адвокатського запиту та підготовки клопотання про отримання інформації про зарахування кредитних коштів, на переконання суду, охоплюються послугою, яка полягає у підготовці позовної заяви, тому стягнення окремо їх вартості з відповідача є необґрунтованим. Водночас вартість послуги за складання позовної заяви тривалістю 2 години вартістю 5 000,00 грн, є завищеною та суперечить складності справи та предмету позову.
Таким чином, виходячи з виконаних адвокатом послуг, розміру позовних вимог, складності справи, яка є типовою, обсягу виконаних адвокатом робіт, часу витраченого адвокатом на виконання таких робіт, враховуючи принципи розумності та справедливості, суд доходить висновку, що з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати на правничу допомогу розміром 4 000,00 грн, який суд вважає обґрунтованим та співмірним зі складністю справи.
Також, відповідно до статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати зі сплати судового збору, що документально підтверджені, у розмірі 2 662,40 грн (а.с. 1, 161). 
На підставі вищенаведеного, керуючись ст.ст. 12, 13, 18, 141, 76 – 82, 133, 137, 141, 263 – 265, 279, 354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЕЙС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити.
Стягнути зі ОСОБА_1 на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЕЙС» заборгованість за кредитним договором № 372293569 від 08.07.2021 у розмірі 11 822 (одинадцять тисяч вісімсот двадцять дві) грн 82 коп., судовий збір у розмірі 2 662 (дві тисячі шістсот шістдесят дві) грн 40 коп., а також витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 4 000 (чотири тисячі) грн 00 коп.
Рішення ухвалене за наслідками розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами та складене в повному обсязі 13 квітня 2026 року.
Рішення може бути оскаржене до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його складання.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Інформація про учасників справи відповідно до п. 4 ч. 5 ст. 265 Цивільного процесуального кодексу України:
Позивач – ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЕЙС», ЄДРПОУ 42986956, адреса місцезнаходження: вулю Юрія Поправки, б. 6, кабінет 13, м. Київ, 02094;
Відповідач – ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце проживання зареєстроване за адресою: АДРЕСА_1 .

Суддя А. В. Шалагінова