КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 квітня 2026 року м. Київ

Унікальний номер справи № 753/1223/25
Апеляційне провадження № 22-ц/824/4578/2026

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого - Левенця Б.Б.,
суддів - Євграфової Є.П., Саліхова В.В.,
за участю секретаря судового засідання - Марченка М.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дарницького районного суду міста Києва від 10 жовтня 2025 року, ухвалене під головуванням судді Заставенко М.О., у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа Обслуговуючий кооператив «Садово-дачний кооператив «Орхідея-3»» про визнання недійсними договорів, скасування рішень про державну реєстрацію права власності та зобов`язання вчинити дії, -

в с т а н о в и в :

У грудні 2024 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просив: визнати недійсним і скасувати рішення від 31.08.2017 за № 36850091 про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, прийняте на користь ОСОБА_2 , як на неналежного власника;
визнати недійсним договір дарування житлового будинку від 08.11.2017, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1339667980000, укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ;
визнати недійсним і скасувати рішення від 08.11.2017 за № 38022101 про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, прийняте на користь ОСОБА_3 , як на неналежного власника;
визнати недійсним договір купівлі-продажу від 05.09.2019, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1339667980000, укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ;
визнати недійсним і скасувати рішення від 05.09.2019 за № 48544721 про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, прийняте на користь ОСОБА_4 , як на неналежну власницю;
зобов`язати ОСОБА_4 не чинити перешкоди ОСОБА_1 у користуванні земельною ділянкою по АДРЕСА_1 , шляхом демонтажу самочинного будівництва - житлового будинку, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1339667980000, за власний рахунок, зобов`язавши ОСОБА_4 відновити вказану земельну ділянку після демонтажу самочинного будівництва до стану, який передував забудові;
стягнути судові витрати (т. 1 а.с. 1-7).
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач з 30.11.2007 року був прийнятий у члени СДК «Орхідея-3». Відповідно до довідки № 0118/С від 14.12.2007 СДК «Орхідея-3», позивач є власником будинку АДРЕСА_1 , загальною площею 20 кв.м., який побудовано до 1991 року господарським способом в результаті діяльності садового товариства.
20.02.2009 року позивач звернувся до Київського міського голови про безоплатну передачу йому у приватну власність земельної ділянки площею 0,12 га для ведення індивідуального садівництва. Також, в 2010 році ОСОБА_1 була виготовлена технічна документація про визначення меж та площі земельної ділянки по АДРЕСА_1 . 
Таким чином, позивач з 2007 року як член Обслуговуючого кооперативу «СДК «Орхідея-3» користувався закріпленою за ним земельною ділянкою, площею 0,12 га по АДРЕСА_1 . 
Рішенням Дарницького районного суду у справі № 753/19678/18, яке залишено без змін постановою Київського апеляційного суду, позивача визнано законним користувачем земельною ділянкою площею 0,12 га по АДРЕСА_1 . 
Вважав, що ОСОБА_3 у 2016 році здійснив захоплення вказаної земельної ділянки, якою законно користувався позивач, у процесі чого зруйнував садовий будинок позивача, який згаданий у довідці № 0118/С від 14.12.2007, самочинно побудував новий, який легалізував по фальсифікованим документам, та перепродав його іншій особі. Тобто, на даний момент право власності на самочинно побудований будинок оформлено на відповідачку ОСОБА_4 . 
Первісна реєстрація самочинного побудованого будинку відбулася на користь ОСОБА_2 на підставі рішення від 31.08.2017 за № 36850091 про державну реєстрацію прав та їх обтяжень. Підставою для державної реєстрації визначене свідоцтво про право власності, серія та номер: б/н, виданий 05.04.2002, видавник: Головне управління житлового забезпечення. 
Однак, як свідчить експертиза супутникових знімків, у 2002 році жодного великого капітального будинку площею 132,6 м2 на вказаній земельній ділянці не було. 
На відповідний запит Головне управління житлового забезпечення виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) надало відповідь від 23.04.2021 року № 110/306-574, що свідоцтво про право власності серії НОМЕР_1 від 05.04.2002 на житловий будинок АДРЕСА_2 на ім`я ОСОБА_2 не видавалось. 
Таким чином, для первісної реєстрації спірного будинку ОСОБА_2 використав фальшиве свідоцтво про право власності, видачу якого заперечив видавник. 
Також позивач зазначив, що згідно пункту 42 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 р. № 1127 (в редакції, чинній на момент здійснення спірної реєстрації), для державної реєстрації права власності на індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них, що закінчені будівництвом до 5 серпня 1992 р., подаються: 1) технічний паспорт на об`єкт нерухомого майна; 2) документ, що підтверджує присвоєння об`єкту нерухомого майна адреси. Натомість, про наявність таких документів в Інформаційній довідці № 248289065 не згадується. В листі від 28.02.2017 № 057022-3589 зазначено, що земельна ділянка у АДРЕСА_1 не обліковується, зовнішні межі та користувач земельної ділянки не встановлені. Тобто, земельна ділянка не момент здійснення (самочинного) будівництва під дані цілі, як і будь-які інші цілі, не виділялася. 
Оскільки відповідач ОСОБА_2 здійснив самочинне будівництво, державний реєстратор прав не міг реєструвати право власності, оскільки таке право не настало. 
Крім того, державний реєстратор зареєстрував неправильну адресу земельної ділянки, яка знаходиться не у СДК «Стадне», а у СДК «Орхідея-3». 
Таким чином, з викладеного слідує, що рішення від 31.08.2017 за № 36850091 про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, прийняте на користь ОСОБА_2 , як на неналежного власника є недійсним і підлягає скасуванню. 
В подальшому ОСОБА_2 оформив договір дарування будинку на користь ОСОБА_3 , який є недійсним, оскільки ОСОБА_2 не був власником будинку. Отже, за умови визнання договору дарування недійсним, ОСОБА_3 не набуває прав власності на вказаний будинок, який є предметом договору дарування, і рішення від 08.11.2017 за № 38022101 про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, прийняте на його користь, також є недійсним і підлягає скасуванню. 
Аналогічно і щодо укладення договору купівлі-продажу будинку ОСОБА_4 та реєстрації за нею права власності. За викладених обставин позивач вважає, що здійснена реєстрація права власності на вказаний будинок за ОСОБА_2 та подальше відчуження майна на земельній ділянці, що перебуває у його користуванні є незаконною та порушує його права (т. 1 а.с. 1-7).
23.04.2025 року від представника відповідача ОСОБА_4 - адвоката Навроцького Д.М. до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому зазначено про те, що права та інтереси позивача жодним чином не порушуються, оскільки у позивача не виникло будь-яких прав на спірну земельну ділянку, його право власності за збудований об`єкт будь-якими доказами не підтверджено, що встановлено у судових рішеннях у справі № 753/18261/16 і така позиція підтверджена Верховним Судом. Обраний позивачем спосіб захисту не призведе до ефективного остаточного та повного захисту його прав та інтересів. 05.09.2019 на підставі договору купівлі-продажу укладеного між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , останньою було придбано у приватну власність житловий будинок АДРЕСА_2 . На час придбання нерухомого майна відповідачем, нотаріусом було перевірено та встановлено, що права на землю у третіх осіб відсутні, будь-які заборони на відчуження даного нерухомого майна встановлено не було, тому, проявивши розумну обачність, у відповідачки не виникло сумнівів щодо придбання даного майна. Відповідачка є добросовісною набувачкою нерухомого майна, а тому будь-які вимоги віндикаційного чи негаторного характеру, які призводитимуть до втрати права власності на таке майно є безпідставними (т. 1 а.с. 87-97).
06.05.2025 року до суду від представника відповідача ОСОБА_3 - адвоката Євтєхова Є.А. надійшов відзив, в якому зазначено про обрання позивачем неналежного та неефективного способу захисту. Відповідно до усталеної практики Великої Палати Верховного Суду якщо позивач вважає, що його право порушене тим, що право власності зареєстроване за відповідачем, то належним способом захисту може бути позов про витребування нерухомого майна, оскільки його задоволення, тобто рішення суду про витребування нерухомого майна із чужого незаконного володіння, є підставою для внесення відповідного запису до Державного реєстру прав. Натомість, вимоги про скасування рішень, записів про державну реєстрацію права власності на це майно за незаконним володільцем не є необхідним для відновлення його права. Однак, таких позовних вимог позивачем не було заявлено. В позовній заяві позивач зазначає, що є власником садового будинку площею 20 кв.м., який побудовано господарським способом, а право власності на нього позивач не реєстрував, а також зазначає, що начебто «користувався земельною ділянкою» яка в реальності не існує як об`єкт права власності, і яка в його власності до цього не перебувала. Однак, позивач не надає жодних доказів на підтвердження того, що вказаними об`єктами незаконно, без відповідної правової підстави заволодів будь хто з відповідачів. Позивачем не надано жодного належного та допустимого доказу на підтвердження того, яке саме право позивача порушене і якими документами підтверджується наявність законного «порушеного» права і в чому конкретно виразилось порушення цього права, яке належить саме позивачу. Вважав, що з боку відповідачів не було порушено будь-яких прав позивача, оскільки у позивача відсутнє законне право на земельну ділянку (т. 1 а.с. 120-130).
19.05.2025 року від представника позивача - адвоката Бєлкіна Л.М. надійшла відповідь на відзиви відповідачів, в якому зазначив обставини, які вказані у позовній заяві та заперечив добросовісність відповідачки ОСОБА_4 , посилаючись на те, що їй достовірно було відомо щодо наявності спору на вказану земельну ділянку (т. 1 а.с. 141-149).
26 травня 2025 року до суду надійшли заперечення на відповідь на відзив від представника ОСОБА_3 - адвоката Євтєхова Є.А., в яких останній просив відмовити в задоволенні позову (т. 1 а.с. 220-229).
Рішенням Дарницького районного суду міста Києва від 10 жовтня 2025 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання недійсними договорів, скасування рішень про державну реєстрацію права власності та зобов`язання вчинити дії - відмовлено (т. 2 а.с. 53-58).
Не погодившись з рішенням районного суду, 16 листопада 2025 року представник ОСОБА_1 - адвокат Бєлкін Л.М. звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просив скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги, стягнути з відповідачів судові витрати (т. 2 а.с. 69-74, 123-126).
В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначав, що на етапі підготовчого провадження ніхто з учасників справи не ставив під сумнів той факт, що будинок, знесення якого вимагає позивач, побудований на земельній ділянці, право користування якої отримав позивач, а також те, що описаний у позові спір стосується саме землі, право користування якою закріплене за ОК «Садово-дачний кооператив «ОРХІДЕЯ-3». 
Ніхто з учасників справи, а також і суд, не ставив питання про наявність/відсутність прав Третьої особи, яка залучається до участі у справі, зокрема, не велося мови про те, що рішення у цій справі може стосуватися кооперативу «Стадне», як потім вирішив стверджувати суд.
Ніхто з учасників справи, а особливо суд, не висував тези про те, що суду знадобиться реєстраційна справа щодо будинку. Відповідно, не ставилося питання про її витребування.
Суд недбало поставився до проведення підготовчого провадження, а потім усі прогалини недбало проведеного підготовчого провадження переклав на позивача у прийнятому незаконному судовому рішенні.
Позивач звертає увагу, що як тільки - вже при розгляді справи по суті - виникли нові заперечення у вигляді незрозумілого знаходження будинку, адвокат позивача Бєлкін Л.М. 26.08.2025 року звернувся до ОК «Садово-дачний кооператив «ОРХІДЕЯ-3» з адвокатським запитом, в якому просив надати наступні документи, але не виключно: карту-схему кварталу, де знаходиться земельна ділянка, виділена у користування ОСОБА_1 , довідка про кадастрові характеристики земельної ділянки, на якій знаходиться будинок, оформлений на ім`я ОСОБА_4 , довідка про кадастрові характеристики земельної ділянки, яка виділена у користування ОСОБА_1 , інші документи, необхідні для взаємної ідентифікації вказаних об`єктів нерухомості. 
На цей запит була отримана відповідь від 26.08.2025 року, у якій було вказано, що «рішенням Київської міської ради від року № 228/8398 усі земельні ділянки (на території Кооперативу) передано ОК «СДК «Орхідея-3» для ведення колективного садівництва із земель комунальної власності територіальної громади м. Києва у довгострокову оренду. 18.02.2021 року між Київрадою та ОК «СДК «Орхідея-3» укладено договір оренди земельних ділянок. На підставі вищевказаного ОК «СДК «Орхідея-3» є орендарем земельних ділянок та виступає замовником розроблення технічної документації із землеустрою щодо поділу земельних ділянок з подальшим її поданням до Держгеокадастру для присвоєння земельним ділянкам, на території кооперативу, кадастрових номерів. Відтак, за результатами поділу земельних ділянок та розроблення технічної документації із землеустрою щодо поділу земельних ділянок у мікрорайоні Осокорки Дарницького району міста Києва, зокрема у кадастровому кварталі 8000000000:96:071 (в якому знаходиться АДРЕСА_3 ) надаємо абрис зазначеного кварталу.
Згідно інформації з абрису кварталу 8000000000:96:071, земельна ділянка (порядковий номер на абрисі 26, площа 0,0742 га), стосовно якої виник спір між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 (користувачем був ОСОБА_1 , а 16.07.2020 року ОСОБА_4 подала до правління Кооперативу заяву про вступ та документи про право власності на нерухоме майно, яке фактично знаходиться на спірній земельній ділянці), знаходиться на території Кооперативу. 31.08.2021 року зазначену земельну ділянку було внесено до Державного земельного кадастру та присвоєно кадастровий номер 8000000000:96:071:0021 (копія витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку додається). Сусідні ділянки порядковий номер 25 (вул. Злачна, 5) та порядковий номер АДРЕСА_4 ), згідно інформації на абрисі кварталу 8000000000:96:071, закріплені за членами Кооперативу ОСОБА_5 та ОСОБА_6 відповідно.
Рішенням Київради від 18.05.2023 року № 6375/6416 затверджено всю технічну документацію із землеустрою щодо поділу земельних ділянок (щодо поділу земельних ділянок наданих Кооперативу в оренду)».
Таким чином, у цій відповіді були надані вичерпні відповіді на усі питання, невирішеність яких суд поклав в основу відмови у позові.
При цьому, позивач звертає увагу, що після отримання вказаних документів звернувся до суду із клопотанням про доручення цих документів до матеріалів справи, обґрунтовуючи необхідність їх доручення тим, що раніше ці документи не надавалися, оскільки питання про невідоме місце розташування спірного будинку не ставилося. Документи отримані тільки наприкінці серпня 2025 року, тобто не могли бути поданими до закриття підготовчого провадження.
Однак, суд відмовив у долученні цих документів до матеріалів справи з формальних підстав (закриття підготовчого провадження), хоча саме ці документи давали вичерпні відповіді на ті аргументи, які покладені судом в основу рішення про відмову у позові.
Посилався на обставини. встановлені у рішенні від 28 липня 2023 року у справі № 753/19678/18 Дарницького районного суду м. Києва, залишеному без змін постановою від 23 січня 2024 року у вказаній справі № 753/19678/18 Київського апеляційного суду.
Враховуючи викладене, позивач вважав, що суд неправильно встановив обставини справи, допущені порушення норм матеріального і процесуального права, що є підставами для скасування оскаржуваного рішення (т. 2 а.с. 69-74).
06 січня 2026 року до суду надійшов відзив на апеляційну скаргу від представника ОСОБА_3 - адвоката Євтєхова Є.А., в якому останній просив відмовити в задоволенні апеляційної скарги (т. 2 а.с. 140-148).
08 січня 2026 року до суду надійшов відзив на апеляційну скаргу від представника ОСОБА_4 - адвоката Навроцького Д.М., в якому останній просив відмовити в задоволенні апеляційної скарги (т. 1 а.с. 168-174).

У судовому засіданні представник ОСОБА_1 - адвокат Бєлкін Л.М. підтримав скаргу і просив її задовольнити. Представник ОСОБА_3 - адвокат Євтєхов Є.А., представник ОСОБА_4 - адвокат Навроцький Д.М. заперечували проти скарги і просили її відхилити.
Інші особи,які берутьучасть усправі досуду неприбули, прочас тамісце розгляду справи були сповіщені повідомленнями на зазначені ними адреси.
Апелянт ОСОБА_1 був сповіщений повідомленням його представника - адвоката Бєлкіна Л.М. під письмову розписку, факт належного сповіщення ОСОБА_1 , його представник - адвокат Бєлкін Л.М. підтвердив в суді про що свідчить протокол та звукозапис судового засідання. Відповідачі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про розгляд справи апеляційним судом 05 березня 2026 року, 09 квітня 2026 року і 23 квітня 2026 року були повідомлені, кожен окремо і відповідно, 25 грудня 2025 року, 13 березня 2025 року і 10 квітня 2026 року повідомленнями до Електронного кабінету в ЄСІТС із забезпеченням технічної фіксації таких повідомлень. Факт належного повідомлення ОСОБА_3 його представник - адвокат Євтєхов Є.А. не заперечував про що свідчить протокол та звукозапис судового засідання. Повідомлення відповідача ОСОБА_4 повернулись із відміткою працівників пошти про відсутність адресата за зазначеною нею адресою, заяви про зміну адреси місця проживання (перебування) від вказаної особи до суду не надходили. Поряд з цим про розгляд справи апеляційним судом 05 березня 2026 року, 09 квітня 2026 року і 23 квітня 2026 року відповідач ОСОБА_4 була повідомлена, відповідно, 25 грудня 2025 року, 13 березня 2025 року і 10 квітня 2026 року сповіщенням її представника - адвоката Навроцького Д.М. до Електронного кабінету в ЄСІТС із забезпеченням технічної фіксації таких повідомлень. Третя особа Обслуговуючий кооператив «Садово-дачний кооператив «Орхідея-3»» про розгляд справи апеляційним судом 05 березня 2026 року, 09 квітня 2026 року і 23 квітня 2026 року був повідомлений, відповідно, 25 грудня 2025 року, 13 березня 2025 року і 10 квітня 2026 року повідомленнями до Електронного кабінету в ЄСІТС із забезпеченням технічної фіксації таких повідомлень. 23 квітня 2026 року представник ОСОБА_4 - адвокат Навроцький Д.М. подав письмову заяву в якій підтримав доводи і заперечення проти апеляційної скарги, у т.ч. які надавав в судовому засіданні 05 березня 2026 року, просив судове засідання 23 квітня 2026 року провести за його відсутності, пославшись на зайнятість в іншій справі (т. 2 а.с. 133-139, 217-228, 232-238 т. 3 а.с. 29-30).
Виходячи з положень ст. 13 ЦПК України кожна сторона розпоряджається своїми правами на власний розсуд, у т.ч. правом визначити свою участь в тому чи іншому судовому засіданні. Явка до суду апеляційної інстанції не є обов`язковою.
Відповідно до частини 1 ст. 131 ЦПК України, учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. 
Попри те, що конституційне право на суд є правом, його реалізація покладає на учасників справи певні обов`язки. Практика Європейського суду з прав людини визначає, що сторона, яка задіяна у ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. Як зазначено у рішенні цього суду у справі «Пономарьов проти України» від 03 квітня 2008 року, сторони мають вживати заходи, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.
Заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Юніон Аліментарія Сандерс С. А. проти Іспанії» від 07 липня 1989 року).
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 30 листопада 2022 року у справі № 759/14068/19 (провадження № 61-8505св22).
Поряд з цим, Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) неодноразово наголошував, що національні суди мають організовувати судові провадження таким чином, щоб забезпечити їх ефективність та відсутність затримок (див. рішення ЄСПЛ від 02.12.2010 у справі «Шульга проти України», № 16652/04). При цьому запобігати неналежній і такій, що затягує справу, поведінці сторін у цивільному процесі - завдання саме державних органів (див. рішення ЄСПЛ від 20.01.2011 у справі «Мусієнко проти України», № 26976/06).
Зважаючи на вимоги п. 2 ч. 8 ст. 128, ч. 5 ст. 130, ст. 131, ч. 2 ст. 372 ЦПК України колегія суддів визнала повідомлення належним, а неявку такою, що не перешкоджає апеляційному розглядові справи.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду, колегія суддів дійшла висновку, що скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 05.08.2004 року в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань був зареєстрований Обслуговуючий кооператив «Садово-дачний кооператив «Орхідея-3», код ЄДРПОУ 33054634, місце знаходження якого 02091, м. Київ, Дарницький район, вул. Харківське шосе, 144-А, номер запису 1 065 102 0000 000180.
Відповідно до рішення зборів засновників СДК «Орхідея-3», ОСОБА_7 був прийнятий в члени СДК «ОРХІДЕЯ-3». Вказане міститься у виписці з протоколу №14 від 30.11.2007 року засідання зборів засновників СДК «Орхідея-3» (т. 1 а.с. 8).
За змістом довідки № 0118/С від 14.12.2007 СДК «Орхідея-3» садовому будинку, власником якого є ОСОБА_1 , присвоєна юридична адреса АДРЕСА_1 в садово-дачному товаристві СДК «Орхідея-3» (т. 1 а.с. 9).
20.02.2009 року ОСОБА_1 звернувся із заявою до Київського міського голови про безоплатну передачу йому у приватну власність земельної ділянки площею 0,12 га для ведення індивідуального садівництва, яка розташована в Дарницькому районі, Осокорки, урочище Стадне (т. 1 а.с. 11).
У 2010 році на замовлення ОСОБА_1 була виготовлена технічна документація про визначення меж та площі земельної ділянки по АДРЕСА_1 , у якій зазначено, що площа земельної ділянки становить 920 кв.м. (т. 1 а.с. 12-17).
Відповідно до відповіді Департаменту земельних ресурсів Виконавчого органу Київської міської ради (КМДА) від 28.02.2017 року № 057/022-3589, адресованої Дарницькому управлінню поліції Національної поліції в м. Києві, земельна ділянка по АДРЕСА_5 відповідно до даних міського земельного кадастру не обліковується, зовнішні межі та користувач земельної ділянки не встановлені. Разом з тим, в міському земельному кадастрі наявна інформація щодо кадастрової справи А-19658 про відведення земельних ділянок для ведення садівництва, у тому числі і гр. ОСОБА_1 (адреса ділянки: АДРЕСА_5 ) (т. 1 а.с. 34 т. 2 а.с. 7-8).
Згідно відповіді Департаменту земельних ресурсів Виконавчого органу Київської міської ради (КМДА) від 13.05.2017 року, в міському земельному кадастрі наявна інформація щодо кадастрової справи А-19658 про відведення земельних ділянок для ведення садівництва, у тому числі і гр. ОСОБА_1 (адреса ділянки: АДРЕСА_5 ). Зазначена кадастрова справа у Департаменту земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (КМДА) відсутня (т. 2 а.с. 9-10).
У матеріалах справи міститься фотокопія свідоцтва серії НОМЕР_1 про право власності на житло, що видане 05 квітня 2002 року Головним управлінням житлового забезпечення виконавчого органу Київської міської ради (КМДА) на підставі наказу Головного управління житлового забезпечення від 30 березня 2002 року № СН764, за яким ОСОБА_2 на праві приватної власності належить житловий будинок АДРЕСА_2 , який складається з 4 кімнат, жилою площею 75,6 кв.м., загальною площею 132,6 кв.м. (т. 1 а.с. 32).
За витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, 30 серпня 2017 року за ОСОБА_2 було зареєстровано право власності на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_6 . (т. 1 а.с. 30-31). 
08.11.2017 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 укладено договір дарування житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_6 , який посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Разумовою О.І. та зареєстрований за № 2871 (т. 1 а.с. 35-36).
За витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, 08 листопада 2017 року за ОСОБА_3 було зареєстровано право власності на вищевказаний житловий будинок на підставі вищевказаного договору дарування від 08.11.2017 року. Реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна - 1339667980000 (т. 1 а.с. 29-30, 37).
05.09.2019 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 укладено договір купівлі-продажу житлового будинку АДРЕСА_2 , який посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Нікітенко Ю.М. та зареєстрований за № 1938 (т. 1 а.с. 38-39).
За витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, 05 вересня 2019 року за ОСОБА_4 зареєстровано право власності на вищевказаний житловий будинок на підставі вищевказаного договору купівлі-продажу від 05.09.2019 року. Реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна - 1339667980000 (т. 1 а.с. 29-30, 40).
Відповідно до відповіді від 23.04.2021 року Комунального підприємства з експлуатації і ремонту житлового фонду «Житло-Сервіс», Головним управлінням житлового забезпечення виконавчого органу Київської міської ради (КМДА) свідоцтво про право власності серії САА № 752665 від 05.04.2002 на житловий будинок АДРЕСА_2 на ім`я ОСОБА_2 не видавалось (т. 1 а.с. 33).
Відповідно до технічного паспорту, виготовленого ТОВ «Документи -Україна» 28.08.2017 будинок АДРЕСА_2 , побудовано у 2005 році (т. 1 а.с. 110-112).
Позивач ОСОБА_1 , обґрунтовуючи заявлені вимоги посилався на встановлені обставини рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 28 липня 2023 року у справі № 753/19678/18, яке залишено без змін постановою Київського апеляційного суду 23 січня 2024 року, визнано протиправним та скасовано рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно - приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Шкоди О.М., яким проведено державну реєстрацію права власності ОСОБА_3 на садовий будинок   АДРЕСА_7 , загальною площею 41,6 м2 та відповідний запис про право власності ОСОБА_3 №15986269 від 16.08.2016 року внесений на його підставі до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (т. 1 а.с. 18-20, 21-24).
Відповідач ОСОБА_4 та її представник - адвокат Навроцький Д.М. посилались на встановлені обставини рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 25 вересня 2017 року у справі № 753/18261/16-ц, яке залишено без змін постановою Київського апеляційного суду 09 липня 2018 року, постановою Верховного Суду від 21 березня 2019 року у справі № 753/18261/16-ц (провадження № 61-42020св18), за яким відмовлено в задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про зобов`язання останнього за власний рахунок звільнити самовільно зайняту земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом знесення самочинно побудованого будинку за адресою: АДРЕСА_1 . При цьому, судами встановлено, що наявність підстав для задоволення позову ОСОБА_1 пояснював існуванням в нього права власності на житловий будинок, яке виникло в нього у зв`язку із самим фактом його будівництва на такій земельній ділянці до 1991 року на підставі положень нормативно-правових актів, чинних на момент будівництва. Водночас, на підставі досліджених судами листів Департаменту земельних ресурсів Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 13 травня 2017 року та від 28 лютого 2017 року (том I, а. с. 139-142) встановлено, що Київська міська рада не приймала рішень щодо передачі (надання земельних ділянок) в користування (власність) СДК «Орхідея-3»; земельна ділянка по АДРЕСА_1 відповідно до даних міського земельного кадастру не обліковується, зовнішні межі та користувач земельної ділянки не встановлені.
Ухвалою Київського апеляційного суду від 02 жовтня 2025 року у справі № 753/19678/18 провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Дарницького районного суду м. Києва від 28 липня 2023 року закрито. При цьому, суд апеляційної інстанції виходив з того, що у рамках справи суд вирішував питання про державну реєстрацію будинку №10004483180000, проте ОСОБА_4 надала договір купівлі - продажу, з якого вбачається, що вона придбала житловий будинок під іншим реєстраційним номером № 1339667980000. У судовому засіданні, як апелянт, так позивач, а також відповідач зазначили, що апелянт придбала не той будинок, який був предметом спору в даній справі і який фактично було знесено, а інший, який був побудований на місці попереднього будинку.
Отже, встановлені обставини рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 28 липня 2023 року у справі № 753/19678/18, яке залишено без змін постановою Київського апеляційного суду 23 січня 2024 року, визнано протиправним та скасовано рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно - права власності ОСОБА_3 на садовий будинок   АДРЕСА_7 , загальною площею 41,6 м2 та відповідний запис про право власності ОСОБА_3 №15986269 від 16.08.2016 року внесений на його підставі до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (т. 1 а.с. 18-20, 21-24).
Предметом спору у цій справі, що переглядається апеляційним судом, є визнання недійсними правочинів дарування від 08 листопада 2017 року і купівлі-продажу від 05 вересня 2019 року, скасування державної реєстрації права власності та зобов`язання відповідача ОСОБА_4 не чинити перешкод у користуванні земельною ділянкою шляхом демонтажу (знесення) житлового будинку АДРЕСА_8 .

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
У частині першій та другій статті 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 15, частина перша статті 16 ЦК України).
Для застосування того чи іншого способу захисту, необхідно встановити які ж права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких прав (інтересів) позивач звернувся до суду. При оцінці обраного позивачем способу захисту потрібно враховувати його ефективність, тобто спосіб захисту має відповідати змісту порушеного права, характеру правопорушення, та забезпечити поновлення порушеного права.
Відповідно до ст. 215, 216 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою та шостою статті 203 цього кодексу. Недійсний правочин не створює юридичних наслідків крім тих, що пов`язані з його недійсністю.
Згідно зі ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити ЦК України, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним та відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правих наслідків, що обумовлені ним.
Відповідно до частин першої - четвертої статті 376 ЦК житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або
з істотними порушеннями будівельних норм і правил.
Особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього.
Якщо власник (користувач) земельної ділянки заперечує проти визнання права власності на нерухоме майно за особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво на його земельній ділянці, або якщо це порушує права інших осіб, майно підлягає знесенню особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, або за її рахунок.
Згідно зі ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.
Письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору ( ст. 95 ЦПК України).
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК України).
Згідно ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до положень ч. 1, 3 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Звертаючись до суду з позовними вимогами, позивач посилався на порушення відповідачами його права на мирне володіння майном, а саме - користування земельною ділянкою за адресою: АДРЕСА_1 . При цьому, наявність підстав для задоволення позову пояснював існуванням в нього права власності на житловий будинок, який розміщений за вказаною адресою, яке виникло в нього у зв`язку із самим фактом його будівництва на такій земельній ділянці до 1991 року, а також що рішенням суду у справі № 753/19678/18 встановлено його право користування земельною ділянкою площею - 0,12 га. (т. 1 а.с. 1-7, 18-24). 
Проте, відповідно до членської книжки садовода, технічної документації на земельну ділянку ОСОБА_1 у АДРЕСА_5 у користуванні ОСОБА_1 за вказаною адресою перебувала земельна ділянка площею - 920 кв.м. ( тобто 0.0920 га.) (т. 1 а.с 10-17).
До апеляційної скарги представник апелянта ОСОБА_1 - адвокат Бєлкін Л.В. подав повідомлення голови правління ОК «СДК «Орхідея-3»» від 26 серпня 2025 року № 715 та витяг з державного земельного кадастру та кадастрового плану стосовно земельної ділянки кадастровий номер 8000000000:96:071:0021 - площа 0,0742 га., яка з 31 серпня 2021 року внесена до Державного земельного кадастру та перебуває у комунальній власності (т. 2 а.с. 75-79).
Згідно відповіді Департаменту земельних ресурсів Виконавчого органу Київської міської ради (КМДА) від 13.05.2017 року, в міському земельному кадастрі наявна інформація щодо кадастрової справи А-19658 про відведення земельних ділянок для ведення садівництва, у тому числі і гр. ОСОБА_1 (адреса ділянки: АДРЕСА_5 ), проте зазначена кадастрова справа у Департаменту земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (КМДА) відсутня (т. 2 а.с. 9-10).
З огляду на положення ст.ст. 12, 13 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції в судовому засіданні звернув увагу на обов`язок доказування доводів на які сторони посилаються в обґрунтування своїх вимог і заперечень, належності та допустимості доказів, зокрема щодо надання (витребування) кадастрової справи А-19658, надання доказів щодо меж та площі спірної земельної ділянки (т. 3 а.с. 30)
Поряд з цим, апелянт ОСОБА_1 та його представник не надали до суду об`єктивних доказів якою саме площею земельна ділянка у АДРЕСА_5 та в яких саме межах перебувала у користуванні ОСОБА_1 (0,12 га. або 0,0920 га. або 0,0742 га.) та якими об`єктивними доказами це підтверджується по справі. Представник апелянта адвокат Бєлкін Л.В. не заперечував факту відсутності кадастрової справи А-19658 у Департаменту земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (КМДА) та клопотання про її витребування не заявляв про що свідчить протокол та звукозапис судового засідання (т. 3 а.с. 30).
Суд першої інстанції, відмовляючи в задоволенні позовних вимог, обґрунтовано виходив з того, що доказів того, що належний ОСОБА_4 житловий будинок АДРЕСА_2 -му розміщений саме на земельній ділянці якою користувався позивач до суду не надано. 
При цьому, районний суд вірно звернув увагу, що відповідно до п. 2 договору купівлі-продажу житлового будинку, укладеного 05.09.2019 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , земельна ділянка, на якій розташовано вищезазначений житловий будинок, станом на час виникнення спірних правовідносин, в міському земельному кадастрі не обліковується та не зареєстрована, що підтверджується листом № 057022-17558 від Департаменту земельних ресурсів Виконавчий орган Київської міської ради (КМДА) 04 жовтня 2017 року (т. 1 а.с. 38-39).
Надані в сукупності позивачем докази достовірно не підтверджують що житловий будинок АДРЕСА_9 , який належить на праві власності ОСОБА_4 , розміщений саме на земельній ділянці по АДРЕСА_1 , яку було виділено в користування ОСОБА_1 . 
Колегія суддів вважає, що для встановлення обставини щодо розташування вказаного житлового будинку на земельній ділянці, яка була виділена у користування ОСОБА_1 , необхідні спеціальні знання експерта.
Однак, клопотання про проведення у даній справі експертизи стороною позивача в суді першої інстанції та в апеляційному суді не заявлялось.
Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що позовні вимоги належним чином не підтверджені, засновані на припущеннях перебування належного на праві власності відповідачці ОСОБА_4 жилого будинку, демонтажу (знесення) якого у цій справі вимагає позивач ОСОБА_1 , а тому підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.
Інші доводи апеляційної скарги цих висновків не спростовують, тому колегія суддів їх відхилила як необґрунтовані.
За змістом ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
На підставі ст. 141 ЦПК України понесені апелянтом судові витрати не підлягають відшкодуванню за рахунок відповідачів.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення. 
Рішення Дарницького районного суду міста Києва від 10 жовтня 2025 року -залишити без змін.
Постанова набирає законної сили негайно з дня її ухвалення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Дата складання повного судового рішення - 24 квітня 2026 року.

Судді Київського апеляційного суду: Б.Б. Левенець

Є.П. Євграфова

В.В. Саліхов