ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и

25 березня 2026 року 	м. Дніпро	справа № 199/12482/25	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді Шлай А.В. (доповідач),
суддів: Малиш Н.І., Кругового О.О., 

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області на рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпра від 24 грудня 2025 р. (суддя Якименко Л.Г.) в адміністративній справі №199/12482/25 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області, третя особа поліцейський Відділення поліції №1 (с. Солоне) ДРУП №1 ГУНП в Дніпропетровській області старший сержант поліції Гагавчук Іван Павлович, про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення, закриття провадження у справі, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду із адміністративним позовом до Головного управління Національної поліції України в Дніпропетровській області, в якому просив визнати протиправними дії поліцейського Відділення поліції №1 (с. Солоне) ДРУП №1 ГУНП в Дніпропетровській області старшого сержанта поліції Гагавчук І.П., визнати нечинною та скасувати постанову псерії ЕНА №5662556 від 06.09.2025 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення.
В обґрунтування позовних вимог позивач вказував на відсутність доказів скоєння ним правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.5 ст.121 КУпАП.
Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпра від 24 грудня 2025 р. позов задоволено частково. Суд скасував постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №5662556 від 06.09.2025, винесену поліцейським Відділення поліції №1 (с.Солоне) ДРУП №1 ГУНП в Дніпропетровській області старшим сержантом поліції Гагавчуком Іваном Павловичем, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.5 ст.121 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510,00 гривень; провадження у справі про адміністративне правопорушення судом закрито.
У поданій апеляційній скарзі відповідач, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначено про те, що Головне управління Національної поліції в Дніпропетровській області було позбавлено можливості належним чином підготуватися до судового засідання та скористатися своїм правом на подання до суду відзиву на позовну заяву з відповідними доказами на обґрунтування своєї позиції.
Письмовий відзив на апеляційну скаргу від позивача до суду апеляційної інстанції не надходив.
Розгляд апеляційної скарги здійснено в порядку письмового провадження наявними у справі матеріалами у відповідності до статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України. Обґрунтування обраного апеляційним судом виду провадження наведено в ухвалі суду від 10 березня 2026 р.
Здійснюючи перевірку оскарженого рішення суду першої інстанції, колегія суддів керується приписами статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідно до яких рішення суду повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Судом першої інстанції встановлено, що 06.09.2025 року поліцейським Відділення поліції №1 (с.Солоне) Дніпровського районного управління поліції №1 ГУНП в Дніпропетровській області старшим сержантом поліції Гагавчуком Іваном Павловичем складено постанову серії ЕНА №5662556 про адміністративне правопорушення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, відповідно до якої ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.5 ст.121 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 510,00 грн. Відповідно до оскаржуваної постанови він 06.09.2025 о 17 год. 25 хв. в с.Червонокам`яному, позивач керував транспортним засобом марки «TGM 18.240», д.н.з. НОМЕР_1 , який обладнаний засобами пасивної безпеки та був не пристебнутим ременем безпеки, чим порушив п.2.3 в ПДР України та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.3 ст.121 КУпАП.
Задовольняючи частково позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, відповідач не надав суду належних та допустимих доказів вчинення позивачем адміністративних правопорушень, передбачених ч.5 ст.121 КУпАП, тому вина позивача у їх вчиненні є недоведеною.
Колегія суддів зазначає наступне.
Доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків (стаття 72 Кодексу адміністративного судочинства України). Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування (стаття 73 Кодексу адміністративного судочинства України). Речовими доказами є предмети матеріального світу, які своїм існуванням, своїми якостями, властивостями, місцезнаходженням, іншими ознаками дають змогу встановити обставини, що мають значення для справи (Стаття 96 Кодексу адміністративного судочинства України). Крім того, електронними доказами є інформація в електронній (цифровій) формі, що містить дані про обставини, що мають значення для справи, зокрема, електронні документи (текстові документи, графічні зображення, плани, фотографії, відео- та звукозаписи тощо), веб-сайти (сторінки), текстові, мультимедійні та голосові повідомлення, метадані, бази даних та інші дані в електронній формі. Такі дані можуть зберігатися, зокрема на портативних пристроях (картах пам`яті, мобільних телефонах тощо), серверах, системах резервного копіювання, інших місцях збереження даних в електронній формі (в тому числі в мережі Інтернет) (стаття 99 Кодексу адміністративного судочинства України).
Статтею 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення (КУпАП) також визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Згідно із статтею 245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення є: всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, вихованням громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Відповідно до статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до статті 222 КУпАП від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.
Відповідно до частини 4 статті 258 КУпАП у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу..
На думку колегії суддів, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність підстав для визнання протиправною спірної постанови, оскільки принцип презумпції винуватості покладає на суб`єкта владних повноважень обов`язок довести правомірність свого рішення, дії чи бездіяльності та спростувати твердження позивача про порушення його прав, свобод чи інтересів, посилаючись на належні та допустимі докази (частина 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України). Відповідачем доказів на підтвердження скоєння позивачем адміністративного проступку, за яке передбачена відповідальність згідно частини 5 статті 121 КУпАП, суду не надано.
Щодо доводів скаржника про порушення судом першої інстанції норм процесуального права.
Як вбачається з матеріалів справи, ухвалою суду від 24.11.2025 здійснена заміна первісного відповідача ("Управління національної поліції у Дніпропетровській області") належним відповідачем - Головним управлінням Національної поліції України в Дніпропетровській області (а.с.67). Копія ухвали направлена на електрону адресу відповідача 24.11.2025 та оприлюднена в Єдиному державному реєстрі судових рішень 27.11.2025. Оскільки рішення судом першої інстанції по справі постановлено 24.12.2025, відповідач мав достатній час на підготовку відзиву на позовну заяву та наданню доказів на підтвердження своїх доводів. Крім того, Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області і Головне управління Національної поліції в Дніпропетровській області були обізнані про ініційований ОСОБА_1 судовий процес з перегляду постанови про притягнення його до адміністративної відповідальності, про що свідчать направлені до суду відзив на позовну заяву і клопотання про заміну неналежного відповідача, тому твердження скаржника про порушення його права на надання відзиву та доказів є неспроможними.
Додатково колегія суддів акцентує увагу, що сторона у справі має можливість подати докази безпосередньо до суду апеляційної інстанції, обґрунтувавши причини, які перешкоджали наданню останніх до суду першої інстанції, що прямо передбачено частиною 4 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України.
Апеляційна скарга не містить жодного обґрунтування ані наявності доказів на підтвердження правомірного притягнення позивача до адміністративної відповідальності, ані підстав, за яких ці докази не буди вчасно надані до суду. Клопотання про прийняття та розгляд доказів на стадії перегляду справи в апеляційному порядку (як і самих доказів) апеляційна скарга не містить.
Зважаючи на те, що доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, підстави для скасування оскарженого рішення, які визначені статтею 317 Кодексу адміністративного судочинства України, - відсутні.
Керуючись статями 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області - залишити без задоволення.
Рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпра від 24 грудня 2025 р. в адміністративній справі №199/12482/25 - залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили 25 березня 2026 р. і оскарженню в касаційному порядку не підлягає відповідно до частини 3 статті 272 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий - суддя А.В. Шлай 

суддя Н.І. Малиш 

суддя О.О. Круговий