Справа № 463/10174/25 Головуючий у 1 інстанції: Ціпивко І.І. 
Провадження № 22-ц/811/4210/25 Доповідач в 2-й інстанції: Ніткевич А. В. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
17 березня 2026 року Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого – судді Ніткевича А.В., 
суддів: Бойко С.М., Копняк С.М., 
розглянувши у порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, в приміщенні Львівського апеляційного суду в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою  ОСОБА_1 на ухвалу Личаківського районного суду м. Львова від 29 жовтня 2025 року в складі судді Ціпивко І.І. у справі за позовом ОСОБА_1 до Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у м. Львові про відшкодування завданої моральної шкоди, -
встановив:
У жовтні 2025 року позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до відповідача Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у м. Львові про відшкодування завданої моральної шкоди, просила відшкодувати моральну шкоду у розмірі 1000000,00 гривень, заподіяну внаслідок вчинення відносно неї неправомірної дій, які встановлені рішенням суд від 21.07.2022 та пов`язані з неналежним розглядом її звернення.
Оскаржуваною ухвалою Личаківського районного суду м. Львова від 29 жовтня 2025 року цивільну справу №463/10174/25, провадження № 2/463/2668/2025 за позовом ОСОБА_1 до Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у м. Львові про відшкодування завданої моральної шкоди передано за підсудністю до Сихівського районного суду м. Львова. 
Ухвалу суду оскаржила позивачка ОСОБА_1 , зазначає, що оскаржуваною ухвалою суд порушив її право вибору суду за місцем проживання позивача.
При цьому, суд надав перевагу відповідачу та вирішив, що спір має розглядатися за його адресою.
На підтвердження своєї реєстрації та проживання надає Витяг з реєстру територіальної громади.
Звертає увагу, що Личаківський районний суд м. Льврова не залишив її позовну заяву без руху і тим самим позбавив можливості усунути недоліки, у тому числі мотиви звернення з позовом до Личаківського районного суду м. Львова.
Вважає, що підтавою альтернативної підсудності є її захворювання та складність пересування.
Просить скасувати ухвалу Личаківського районного суду м. Львова від 29 жовтня 2025 року, справу направити для розгляду до Личаківського районного суду м. Львова.
Відзив на апеляційну скаргу не надходив.
Відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції (ч. 3 ст. 360 ЦПК України).
Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.
Згідно із ч. 2 ст. 369 ЦПК України апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції про передачу справи на розгляд іншого суду (п. 9 ч. 1 ст. 353 ЦПК України) розглядається судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
За таких обставин апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, відповідно до приписів ч. 13 ст. 7 ЦПК України судове засідання не проводиться.
При цьому, згідно із ч. 1 ст. 8 ЦПК України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи, відтак колегія суддів інформувала учасників справи про час і день розгляду справи, шляхом оприлюднення інформації про розгляд справи на офіційному сайті Львівського апеляційного суду.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення враховуючи таке.
Згідно із ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Частиною 1 ст. 19 ЦПК України визначено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.
Усі справи, що підлягають вирішенню в порядку цивільного судочинства, розглядаються місцевими загальними судами як судами першої інстанції, крім справ, визначених частинами другою та третьою цієї статті (ст. 23 ЦПК України).
Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (ст. 5 ЦПК України).
Відповідно до приписів частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Судові процедури повинні бути справедливими, тому особа безпідставно не може бути позбавлена права на розгляд своєї справи у суді, оскільки це буде порушенням права, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, на справедливий судовий розгляд.
За змістом ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Постановляючи ухвалу про передачу справи № 463/10174/25 за підсудністю до Сихівського районного суду м. Львова, суд першої інстанції виходив із того, що справа підлягає розгляду за загальними правилами підсудності, а саме за місцем реєстрації відповідача, відтак встановивши, що місцезнаходження Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у м. Львові є м. Львів, вул. Угорська, 7а, що відноситься до Сихівського району м. Львова, суд дійшов висновку, що справа підсудна Сихівському районному суду м. Львова та необхідність передачу справи на розгляд до цього суду. 
При цьому, врахувавши правила про альтернативну підсудність, за якою позови, пов`язані з відшкодуванням шкоди, заподіяної особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду, можуть пред`являтися також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача, суд констатував, що позивачка просить про відшкодування моральної шкоди, яку оцінює у розмірі 1000000,00 гривень, заподіяну внаслідок вчинення відносно неї неправомірної дій, що встановлено рішенням суд від 21.07.2022 та пов`язані з неналежним розглядом її звернення, однак, відповідач Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у м. Львові не відноситься до тих суб`єктів, які зазначені у ч. 4 ст. 28 ЦПК України, а тому підстави для застосування альтернативної підсудності (ч. 4 ст. 28 ЦПК України чи будь якої іншої частини ст. 28 ЦПК України за вибором позивача), відсутні.
Крім цього, позовна заява не містить обґрунтування мотивів пред`явлення позову до Личаківського районного суду м. Львова.
Перевіряючи законність оскаржуваної ухвали колегія суддів враховує таке.
Вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, суддя має перевірити належність справи до юрисдикції та підсудності суду.
Зокрема, підсудність - це розподіл підвідомчих загальним судам цивільних справ між різними судами першої інстанції залежно від роду (характеру) справ, що підлягають розгляду, і від території, на яку поширюється юрисдикція того чи іншого суду.
Територіальна підсудність - це підсудність цивільної справи загальному суду в залежності від території, на яку поширюється юрисдикція даного суду. За її допомогою вирішується питання, яким з однорідних судів підсудна для розгляду відповідна справа.
Положеннями ст. 27 ЦПК України визначено загальні положення підсудності справ за місцем проживання або місцезнаходження відповідача. 
За загальним правилом, встановленим ст. 27 ЦПК України, позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому порядку місцем її проживання або перебування, а позови до юридичних осіб пред`являються в суд за їхнім місцезнаходженням згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.
Підсудність за вибором позивача визначена статтею 28 ЦПК України.
Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до підсудності якого вона віднесена процесуальним законом.
Статтею 48 ЦПК України визначено, що сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач. Позивачами і відповідачами можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава. 
Виходячи з положень цивільного процесуального законодавства відповідач – це особа, яка має безпосередній зв`язок зі спірними правовідносинами та, на думку позивача, порушила, не визнала або оспорила його права, свободи чи інтереси і тому притягується до участі у цивільній справі для відповіді за пред`явленими вимогами.
Як вбачається із матеріалів справи, звернувшись до суду з позовом про відшкодування моральної шкоди, ОСОБА_1 визначила відповідачем Інспекцію державного архітектурно-будівельного контролю у м. Львові.
У позовній заяві адреса відповідача зазначена: м. Львів, вул. Угорська, 7а.
За загальним правилом територіальної підсудності суд є наближеним до місця знаходження відповідача, тобто тієї сторони у спорі, яка презюмується неправою. Правило підсудності за місцем знаходження відповідача стосовно доступності правосуддя є зручним саме для нього, а не для особи, яка звертається до суду за захистом.
В свою чергу, суть підсудності за вибором позивача, або альтернативної підсудності, полягає у тому, що за визначеними критеріями цивільних справ позивачу дається можливість обрати з кількох передбачених у законі судів той суд, до якого він пред`являтиме свої позовні вимоги. Законодавець установлює вичерпний перелік позовів, на які поширюються правила цього виду підсудності, а також передбачає конкретні суди, до яких можна з такими вимогами звернутися.
Зокрема, позови про відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи, чи шкоди, заподіяної внаслідок вчинення кримінального правопорушення, можуть пред`являтися також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача або за місцем заподіяння шкоди (ч. 3 ст. 28 ЦПК України).
Відповідно до ч. 4 ст. 28 ЦПК України позови, пов`язані з відшкодуванням шкоди, заподіяної особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду, можуть пред`являтися також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача.
Згідно із п. 1 ч. 1 ст. 31 ЦПК України суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду. 
Колегія суддів виходить з того, що суд, встановлений законом (законний суд), є необхідним інституційним елементом справедливого правосуддя в тому розумінні, яке цьому поняттю надає стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Лише такий суд, керуючись правовими засадами та за встановленою законом процедурою, є компетентним здійснювати правосуддя.
Відповідний правовий висновок висловлений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 травня 2019 року у справі № 125/1267/16-ц.
Подібні за змістом висновки містяться у постанові Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі № 536/1267/18, постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 24 червня 2024 року у справі № 554/7669/21.
Як вбачається з матеріалів справи, даний позов був пред`явлений з врахуванням відповідної преюдиції, а саме судового рішення про встановлення конкретних фактів (а.с. 3-9).
Разом з цим, колегія суддів погоджується із судом першої інстанції про те, що Інспекція державного архітектурно-будівельного контролю у м. Львові не відноситься до суб`єктів, які зазначені у ч. 4 ст. 28 ЦПК України, що виключає підстави для застосування альтернативної підсудності, передбаченої ч. 4 ст. 28 ЦПК України.
Як вже зазначалося, законодавець передбачив юридичну можливість для особи, яка звертається до суду із позовом про відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи, чи шкоди, заподіяної внаслідок вчинення кримінального правопорушення, обрати на власний розсуд якими правилами територіальної підсудності керуватися при зверненні до суду за захистом своїх порушених прав. У процесуальному законодавстві запроваджено для такої категорії справ правило альтернативної підсудності, що надає право саме позивачу обирати уповноважений суд з-поміж тих, що визначені або загальними правилами підсудності цивільних справ, або спеціальним правилом альтернативної підсудності.
В свою чергу, на відміну від частини 4 ст. 28 ЦПК України, частина 3 ст. 28 ЦПК України визначає правила альтернативної підсудності, виходячи із предмета спору в цілому, та не містить прив`язки до особи завдавача шкоди.
Разом з цим, обґрунтування вимог позову та матеріали позовної заяви не містять будь-яких даних про те, що моральна шкода позивачці ОСОБА_1 заподіяна каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи, чи внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Враховуючи наведене, підстави для застосування до спірних правовідносин положень ч.ч. 3, 4 ст. 28 ЦПК України, відсутні, з цих підстав, не спростовують висновків суду і доводи про можливість обґрунтувати мотиви звернення з позовом до Личаківського районного суду м. Львова.
Інші доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують та про протилежне не свідчать.
На час постановлення ухвали суд першої інстанції діяв у межах процесуального закону, тому посилання апелянтки, що суд дійшов необґрунтованого висновку про наявність підстав для передачі справи іншому суду, не знайшли свого підтвердження.
Разом з цим, вимоги до змісту позовної заяви містяться в ст.175 ЦПК України, яка не зобов`язує позивача наводити в позовній заяві обгрунтування альтернативної підсудності, відтак констатація суду першої інстанції про те, що позивачкою не обгрунтовано у позовній заяві підстав для застосування альтернативної підсудності, не грунтується на вимогах процесуального закону, однак про незаконність оскаржуваної ухвали не свідчить.
Згідно із ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права
Керуючись ст.ст. 258, 259, 367, 368, п. 1 ч. 1ст. 374, ст.ст. 379, 381, 382, 383 ЦПК України, суд, -
ухвалив:

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 - залишити без задоволення. 
Ухвалу Личаківського районного суду м. Львова від 29 жовтня 2025 року - залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення, в касаційному порядку не оскаржується.

Повний текст постанови складений 17 березня 2026 року.

Головуючий  А.В. Ніткевич

Судді:       С.М. Бойко

С.М. Копняк