Яготинський районний суд Київської області

Cправа №: 382/284/26
3/382/199/26

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 березня 2026 року Суддя Яготинського районного суду Київської області Кисіль О.А., розглянувши матеріали, які надійшли від Відділення поліції № 2 Бориспільського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 , не працюючої, РНОКПП: НОМЕР_1 ,
за ч. 1 ст. 184 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:
До Яготинського районного суду Київської області від Відділення поліції № 2 Бориспільського районного управління поліції Головного управління національної поліції в Київській області надійшов протокол про адміністративне правопорушення серії ВАД № 970594 від 02.02.2026 року та матеріали до нього про притягнення до адміністративної відповідальності гр. ОСОБА_1 . за ч. 2 ст. 184 КУпАП, в якому зазначено, що гр. ОСОБА_1 неналежним чином виконує обов`язки щодо догляду за малолітньою донькою ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , так 01.02.2026 року народження малолітня дитина перебувала в м. Яготин по вул. Незалежності без супроводу та належного нагляду, самостійно блукала вулицями міста, що створювало стан дитячої бездоглядності та створювало загрозу для життя та здоров`я дитини. У вказаний час мати вживала алкогольні напої та не здійснювала належного контролю за місцем перебування дитини, не забезпечувала її безпеку, внаслідок чого допущено перебування малолітнього у несприятливому середовищі, та порушено право дитини на безпечні та належні умови проживання, що суперечать вимогам ст. 150 СК України, ст.8 ст.12 Закону України «Про охорону дитинства», та вчинила правопорушення передбачене ч. 1 ст. 184 КУпАП.
ОСОБА_1 на розгляд справи не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином, будь-яких заяв до суду не надходило.
Відповідно до позиції Європейського суду з прав людини, викладеної у рішенні Смірнов проти України (рішення від 08.11.2005 року у справі Смірнов проти України , заява № 36655/02), у силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, у першу чергу, на відповідні державні судові органи.
Розумність тривалості судового провадження оцінюється у залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінку сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції.
Також, у своїх рішеннях Європейський суд неодноразово наголошував, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки (рішення від 16 лютого 2017 року у справі Каракуця проти України ( Karakutsya v. Ukraine ), заява № 18986/06, § 71).
Про надходження на розгляд суду вказаної справи було повідомлено прокурора Яготинського відділу Бориспільської окружної прокуратури Київської області. Прокурор не скористався правом на участь у розгляді справи. Участь прокурора у вказаній категорії справ не є обов`язковою відповідно до ст. 250 Кодексу України про адміністративні правопорушення (КУпАП).
Відсутність прокурора при розгляді справи не перешкоджає її розгляду по суті та не є підставою для закриття провадження в справі через відсутність події і складу адміністративного правопорушення відповідно до ст. 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення (КУпАП). Крім того, відповідно до норм Кодексу України про адміністративні правопорушення відсутність прокурора при розгляді справи не є підставою для відмови судом щодо встановлення обставин та наявності/відсутності складу адміністративного правопорушення в діях/бездіяльності особи відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення.
Дослідивши матеріали справи, суддя дійшла наступного висновку.
У ст.280 КУпАП закріплено обов`язок орган (посадову особу) при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.
За змістом ч.6 ст.13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.
У постанові Верховного Суду від 14 травня 2020 року у справі № 240/12/17 сформульовано правовий висновок про те, що обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення, що доводиться шляхом надання доказів. Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.
Частиною 1 статті 184 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за ухилення батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей.
Особа, яка складала протокол про адміністративне правопорушення, посилається на невиконання особою, яка притягається до адміністративної відповідальності батьківських обов`язків по вихованню доньки, що передбачені ст.150 СК України.
Статтею 150 СК України визначені обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини: батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя; батьки зобов`язані поважати дитину; передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї; забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини; забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини. Вказаний перелік обов`язків є вичерпним.
Відповідно до ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» батьки або особи, які їх замінюють зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров`я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідно до закону.
Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч.1 ст.184 КУпАП, полягає в ухиленні батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей, тобто передбачених положеннями ст.150 СК України обов`язків батьків щодо виховання та розвитку дитини.
Таке ухилення може полягати у різних формах бездіяльності, пов`язаної з незабезпеченням необхідних для належного виховання.
За вимогами ст.3 Конституції України Людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.
Вина ОСОБА_1 підтверджується протоколами про адміністративне правопорушення серії ВАД №970594 від 02.02.2026 року та копіями, постанова по справі про адміністративне правопорушення серія ЕГА №1797355 від 16.06.2025 року народження, пояснення ОСОБА_1 від 02.02.2026 року, рапорт старщого інспектора чергового відділення поліції №2 Бориспільського РУП ГУНП в Київській області Мельник В. В., свідоцтво про народження ОСОБА_2 , копія паспорта із застосунку «ДІЯ», акт обстеження умов проживання від 02.02.2026 року. 
При накладенні адміністративного стягнення відповідно до вимог ст.33 КУпАП суддя враховує характер та обставини вчиненого, суспільну небезпеку правопорушення, її майновий стан та ступінь вини.
Враховуючи, що по справі зібрано достатньо доказів, які підтверджують вчинення ОСОБА_1 адміністративних правопорушень, передбачених ч.1. ст.184 Кодексу України про адміністративне правопорушення, є всі підстави для притягнення її до адміністративної відповідальності.
При накладенні адміністративного стягнення з урахуванням характеру вчиненого правопорушення, особи правопорушника, який вину визнав, вважаю, що стягнення у вигляді адміністративного штрафу відповідає вимогам ст. ст. 23, 33 Кодексу України про адміністративні правопорушення і є домірним скоєному.
Відповідно до ст. 40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладання адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.
Керуючись ст. ст. 36, ч. 3 ст. 172-20, ст. ст. 283, 284, ст. 40-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ПОСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 визнати винною у вичинені адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 184 Кодексу України про адміністративні правопорушення та призначити йому адміністративне стягнення у вигляді попередження.
Стягнути із ОСОБА_1 судовий збір на користь держави у розмірі 665,60 грн. (отримувач коштів: ГУК у м. Києві/м. Київ/22030106, код ЄДРПОУ- 37993783, банк отримувача - Казначейство України (ЕАП), номер рахунку (ІВАN) UA 908999980313111256000026001, код класифікації бюджету 22030106). Стягувачем є Державна судова адміністрація України.
Постанова набирає законної сили відповідно до ст. 294 КУпАП і може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови.
Апеляційна скарга подається до Київського апеляційного суду
Строк пред`явлення до виконання даної постанови три місяці з дня набрання постановою законної сили чи закінчення строку, встановленого в разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення.

Суддя Кисіль О. А.