Справа № 163/2086/25  Провадження №33/802/153/26 	Головуючий у 1 інстанції:Павлусь О. С. 	
	Доповідач: Гапончук  В. В.	

ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 квітня 2026 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд в складі:
судді - Гапончука В.В.,
з участю 
представника митниці – Пойди Г.І.,
захисника – Крючкова В.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду справу за апеляційною скаргою представника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 – адвоката Крючкова В.О. на постанову судді Любомльського районного суду Волинської області від 23 жовтня 2025 року,
В С Т А Н О В И В:
Постановою судді Любомльського районного суду Волинської області від 23 жовтня 2026 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, директора ТОВ «ЛАМБЕР ТРАНС» (код ЄДРПОУ 44013616), що проживає по АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , визнано винуватим у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 485 МК України, і накладено на нього стягнення у виді штрафу в розмірі 100 відсотків несплаченої суми митних платежів, що становить 398 375 (триста дев`яносто вісім тисяч триста сімдесят п`ять) гривень 74 копійки. 
Стягнуто з ОСОБА_1 в користь держави 605,60 гривень (шістсот п`ять гривень 60 копійок) судового збору.
ОСОБА_1 притягнуто до відповідальності за те, що він перебуваючи на посаді директора ТОВ «ЛАМБЕР ТРАНС» (код ЄДРПОУ 44013616), під час митного оформлення товару «транспортні засоби» за митними деклараціями типу ІМ40ДЕ № UA205140/2023/3794 від 18.01.2023, № UA205170/2022/17603 від 01.09.2022, № UA205170/2022/18105 від 08.09.2022, №UA205170/2022/18417 від 13.09.2022, вчинив дії, спрямовані на неправомірне зменшення розміру митних платежів в загальній сумі 398375,74 грн шляхом подання митному органу сертифікатів з перевезення товару EUR.1 № PL/MF/AR 0612801 від 16.01.2023, № PL/MF/AR 0594713 від 29.08.2022, № PL/MF/AR 0594723 від 30.08.2022, № PL/MF/AR 0594732 від 31.09.2022, які відповідно до відповіді уповноваженого органу Республіки Польща від 11.04.2025 №2401-IOA.4331.24.2025.КК не видавались та не є автентичними і стали підставою для неправомірного застосування преференційного режиму, заявленого у вказаних митних деклараціях, чим вчинив правопорушення, передбачене ст. 485 МК України. 
Не погодившись із таким судовим рішенням захисник Крючков В.О. в інтересах ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу в якій просить поновити строк на апеляційне оскарження, оскільки при розгляді справи у Любомльському районному суді Волинської області останні присутніми не були, про наявність стосовно ОСОБА_1 справи про порушення митних правил стало відомо лише після відкриття виконавчого провадження, копію судового рішення останній не отримував.
Сторона захисту з оскарженою постановою категорично не погоджується, вважає її необгрунтованою з огляду на те, що судове рішення винесене з порушенням норм процесуального та неправильним застосуванням норм матеріального права, що потягло за собою неповне з`ясування судом фактичних обставин справи та постановлення неправомірного рішення. Захисник вказує, що судом першої інстанції справа розглянута формально та не перевірено належним чином інформації про недійсність сертифікатів EUR.1, не перевірено також, що саме ОСОБА_1 подав документи, які містять неправдиві відомості, оскільки декларантом була інша фірма.
В судове засідання апеляційного суду ОСОБА_1 не з`явився, хоча повідомлявся належним чином про час і місце розгляду справи, будь яких заяв чи клопотань про відкладення розгляду справи до апеляційного суду не подавав.
Разом з тим беручи до уваги положення ч. 4 ст. 526 МК України та участь у судовому засіданні представника ОСОБА_1 – адвоката Крючкова В.О., апеляційний суд вважає, що справу можливо розглядати у відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.
Перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та матеріали справи, заслухавши думку захисника, який апеляційну скаргу підтримав з підстав викладених у ній, представника митниці, яка апеляцію вважала безпідставною та просила залишити без задоволення, приходжу висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Насамперед поважність вказаних захисником причин пропуску строку на подачу апеляційної скарги знайшли своє підтвердження в матеріалах справи. Розгляд справи проводився за відсутності ОСОБА_1 , копію постанови останній не отримував, а дізнався про наявність справи про порушення митних правил лише після відкриття виконавчого провадження, а отже строк на апеляційне оскарження пропущений з поважних причин та його слід поновити.
У розумінні ст. 495 МК України, доказами у справі про порушення митних правил є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку встановлюються наявність або відсутність порушення митних правил, винність особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Такі дані встановлюються: протоколом про порушення митних правил, протоколами процесуальних дій, додатками до зазначених протоколів; поясненнями свідків; поясненнями особи, яка притягується до відповідальності; висновком експерта; іншими документами (належним чином завіреними їх копіями або витягами з них) та інформацією, у тому числі тими, що перебувають в електронному вигляді, а також товарами - безпосередніми предметами порушення митних правил, товарами із спеціально виготовленими сховищами (тайниками), що використовувалися для приховування безпосередніх предметів порушення митних правил від митного контролю, транспортними засобами, що використовувалися для переміщення безпосередніх предметів порушення митних правил через митний кордон України.
Згідно з вимогами ст. 252 КУпАП та ч. 2 ст. 495 МК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю. При цьому, обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів.
Висновок суду першої інстанції про вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ст. 485 МК України, ґрунтується на перевірених і досліджених в судовому засіданні доказах, яким суд дав належну оцінку, а саме: протокол про порушення митних правил від №0265/UA205000/2025; митні декларації типу ІМ40ДЕ № UA205140/2023/3794 від 18.01.2023, № UA205170/2022/17603 від 01.09.2022, № UA205170/2022/18105 від 08.09.2022, №UA205170/2022/18417 від 13.09.2022; копії сертифікатів з перевезення товару EUR.1 № PL/MF/AR 0612801 від 16.01.2023, № PL/MF/AR 0594713 від 29.08.2022, № PL/MF/AR 0594723 від 30.08.2022, № PL/MF/AR 0594732 від 31.09.2022; результати документальної невиїзної перевірки, оформленої актом від 27.08.2025 № 148/25/7.4-19/44013616; відповідь уповноваженого органу Республіки Польща від 11.04.2025 №2401-IOA.4331.24.2025.КК.
Дані докази, на думку апеляційного суду, є належними та допустимими, оскільки отримані в порядку, передбаченому законом, та прямо чи непрямо підтверджують існування обставин, які підлягають доказуванню, а також інших обставин, які мають значення для провадження.
Статтею 485 МК України встановлено, що заявлення в митній декларації з метою неправомірного звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру неправдивих відомостей щодо істотних умов зовнішньоекономічного договору (контракту), ваги (з урахуванням допустимих втрат за належних умов зберігання і транспортування) або кількості, країни походження, відправника та/або одержувача товару, неправдивих відомостей, необхідних для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД та його митної вартості, та/або надання з цією ж метою митному органу документів, що містять такі відомості, або несплата митних платежів у строк, встановлений законом, або інші протиправні дії, спрямовані на ухилення від сплати митних платежів, а так само використання товарів, стосовно яких надано пільги щодо сплати митних платежів, в інших цілях, ніж ті, у зв`язку з якими було надано такі пільги, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі від 50 до 150 відсотків несплаченої суми митних платежів.
Об`єктивна сторона цього правопорушення характеризується дією, тобто активною поведінкою (вчинком) особи, в якій виражена зовні її воля і, що спрямована на застосування особою під час декларування товарів саме таких ставок митних платежів, які справляються з товарів, що переміщуються через митну територію України, та звільняють від сплати митних платежів або зменшують їх розмір, а також дії, спрямовані на порушення встановленого законодавством України порядку використання товарів у цілях, стосовно яких надано пільги щодо сплати податків і зборів, обманні маніпуляції з податковими пільгами.
Суб`єктивна сторона характеризується умисною або необережною (самовпевненість чи недбалість) формами вини. Ставлення винного до наслідків у вигляді недоборів митних платежів, за відсутності ознак злочину, може характеризуватися непрямим умислом або необережністю.
Отже, для притягнення до відповідальності за ст. 485 МК України необхідно доведення факту заявлення в митній декларації неправдивих відомостей та/або надання документів, що містять неправдиві відомості, вини у формі прямого умислу, наявність в діях особи особливої мети - ухилення від сплати податків та зборів, або зменшення їх розміру, а також, чи настали шкідливі наслідки.
За змістом ст. 10 КУпАП адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.
Апеляційний суд вважає неспроможними доводи сторони захисту про те, що ОСОБА_1 не мав умислу на вчинення дій, спрямованих на неправомірне зменшення розміру митних платежів шляхом подання митному органу сертифікатів з перевезення товару EUR.1, які відповідно до відповіді уповноваженого органу Республіки Польща від 11.04.2025 №2401-IOA.4331.24.2025.КК не видавались та не є автентичними і стали підставою для неправомірного застосування преференційного режиму з огляду на наступне.
Декларантом у електронних митних деклараціях типу ІМ40ДЕ № UA205140/2023/3794 від 18.01.2023, № UA205170/2022/17603 від 01.09.2022, № UA205170/2022/18105 від 08.09.2022, №UA205170/2022/18417 від 13.09.2022 зазначений ОСОБА_1 , який за даними витягу з ІКС «Податковий блок» водночас є керівником отримувача товару ТОВ «ЛАМБЕР ТРАНС», у тому числі на дату подання цих декларацій.
Перебуваючи на посаді керівника ТОВ «ЛАМБЕР ТРАНС»  ОСОБА_1 подав Волинській митниці для митного оформлення вказані вище електронні митні декларації, де у графі 36 митних декларацій заявлена преференція при сплаті мита за митне оформлення товару за кодом 410 (Товари, що ввозяться в Україну та походять з країн ЄС). 
Преференція заявлена на підставі сертифікатів з перевезення товару EUR.1 № PL/MF/AR 0612801 від 16.01.2023, № PL/MF/AR 0594713 від 29.08.2022, № PL/MF/AR 0594723 від 30.08.2022, № PL/MF/AR 0594732 від 31.09.2022
Як вбачається з матеріалів справи, на ініційований митним органом запит уповноважений орган Республіки Польща надав відповідь від 11.04.2025 №2401-IOA.4331.24.2025.КК про те, що указані сертифікати з перевезення товару EUR.l. не видавались та не є автентичними і тому не підпадають під преференційний режим.
За результатами документальної невиїзної перевірки, оформленої актом від 27.08.2025 № 148/25/7.4-19/44013616, встановлено, що ТОВ «ЛАМБЕР ТРАНС» під час оформлення товарів за МД № UA205140/2023/3794 від 18.01.2023, № UA205170/2022/17603 від 01.09.2022, № UA205170/2022/18105 від 08.09.2022, №UA205170/2022/18417 від 13.09.2022 допустило порушення:
- статті 15, 16 Доповнення 1 до Регіональної конвенції, ч.1 ст.257, ч.5 ст.280, ч.1 ст.281 МК України, в результаті чого занижено податкове зобов`язання по сплаті ввізного мита на загальну суму 331 979,78 грн;
- пункту 190.1 статті 190 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено податкове зобов`язання по сплаті податку на додану вартість на загальну суму 66 395,96 грн.
Отже, загальна сума недоплачених до Державного бюджету України митних платежів становить 398 375,74 грн.
Слід зауважити, що вказана сума недоборів митних платежів є значною, що додатково свідчить про наявність економічної заінтересованості, тобто умислу ОСОБА_1 на вчинення дій для неправомірного зменшення розміру митних платежів.
Преференція зі сплати мита за кодом «410» застосовується до товарів, відповідно до «Угоди про асоціацію між Україною, з однієї сторони, та Європейським Союзом, Європейським Співтовариством з атомної енергії і їхніми державами-членами, з іншої сторони».
Так, серед вимог для використання митної преференції згідно п. (а) ст. 16 Протоколу І Угоди про асоціацію між Україною, з однієї сторони, та Європейським Союзом, Європейським Співтовариством з атомної енергії і їх державами-членами, з іншої сторони, ратифікованої Законом України від 16.09.2014 № 1678-VII є те, що товари, які походять з Європейського Союзу, і товари, які походять з України, після ввезення до України чи Європейського Союзу відповідно підпадають під дію цієї Угоди за умови надання сертифікату з перевезення товару EUR.1.
Сертифікат з перевезення (походження) товару EUR. 1 - документ, який підтверджує статус преференційного походження товару відповідно до міжнародних угод.
Сам факт подання копій документів, які були надані ОСОБА_1 до згаданих вище митних декларацій, а саме сертифікатів з перевезення товару EUR.1 № PL/MF/AR 0612801 від 16.01.2023, № PL/MF/AR 0594713 від 29.08.2022, № PL/MF/AR 0594723 від 30.08.2022, № PL/MF/AR 0594732 від 31.09.2022не заперечується апелянтом.
Доводи митниці стосовно наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 485 МК України, перебувають у об`єктивному взаємозв`язку з матеріалами справи, які нічим під час судового розгляду не спростовані.
При цьому суд першої інстанції фактично навів мотиви на спростування доводів сторони захисту, які викладені в апеляційній скарзі, так як вони не є такими, що свідчать про відсутність в діях ОСОБА_1 ознак порушення митних правил, передбачених ст. 485 МК України. 
З матеріалів справи вбачається, що підприємство ТОВ «ЛАМБЕР ТРАНС» в особі його керівника ОСОБА_1 приймало активну роль при митному оформленні товару, адже використання митних преференцій під час ввезення товарів не можливе без надання відповідних документів, які надають таку пільгу, у даному випадку це відомості про походження товару, а саме сертифікат.
Відповідно до частини 8 статті 264 МК України з моменту прийняття митним органом митної декларації вона є документом, що засвідчує факти, які мають юридичне значення, а декларант або уповноважена ним особа несе відповідальність за подання недостовірних відомостей, наведених у цій декларації.
Таким чином ОСОБА_1 є суб`єктом правопорушення, передбаченого ст. 485 МК України.
Встановлення обставин хто підробив сертифікати з перевезення товару EUR.1, та питання проведення експертизи походження документів або технічну перевірку підписів не є предметом дослідження в межах цієї справи, оскільки підлягає доведенню саме факт заявлення ОСОБА_1 в митних деклараціях недостовірних відомостей, шляхом подання митному органу сертифікатів з перевезення товару EUR.1, які відповідно до відповіді уповноваженого органу Республіки Польща від 11.04.2025 №2401-IOA.4331.24.2025.КК не видавались та не є автентичними і стали підставою для неправомірного застосування преференційного режиму.
Поміж тим матеріали справи не містять жодного доказу, що б спростовував висновки суду першої інстанції та під час апеляційного розгляду таких також не надано.
Голослівними є посилання апелянта, що судом першої інстанції неналежним чином досліджено відповідь митних органів Республіки Польща та наданих із нею документів.
Водночас, висновок суду першої інстанції в оскарженій постанові базується не лише на відповіді уповноважених митних органів Польщі, яким не підтверджено преференційне походження переміщуваного товару, а судом правильно враховано, що за результатами документальної невиїзної перевірки, оформленої актом від 27.08.2025 № 148/25/7.4-19/44013616, підтверджено допущення порушень ТОВ «ЛАМБЕР ТРАНС» під час оформлення товарів за МД № UA205140/2023/3794 від 18.01.2023, № UA205170/2022/17603 від 01.09.2022, № UA205170/2022/18105 від 08.09.2022, №UA205170/2022/18417 від 13.09.2022, що узгоджується і з іншими наявними в матеріалах справи доказами.
Всі інші обставини, на які посилається захисник в своїй апеляційній скарзі, не спростовують наведених вище висновків суду першої інстанції та не впливають на законність прийнятого судом рішення. 
Суд апеляційної інстанції враховує положення практики Європейського Суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справа «Гірвісаарі проти Фінляндії», п.32
Беручи до уваги викладене вище апеляційний суд повністю погоджується з висновком суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 485 МК України.
За таких обставин апеляційна скарга не підлягає до задоволення, а оскаржену постанову слід залишити без змін.
Керуючись положеннями статті 294 КУпАП та ст.ст. 458, 485 Митного кодексу України, Волинський апеляційний суд, 
П О С Т А Н О В И В:
Поновити представнику особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , - адвокату Крючкову Віталію Олексійовичу строк на апеляційне оскарження постанови судді Любомльського районного суду Волинської області від 23 жовтня 2025 року.
Апеляційну скаргу представника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , - адвоката Крючкова Віталія Олексійовича залишити без задоволення.
Постанову Любомльського районного суду Волинської області від 23 жовтня 2025 року стосовно ОСОБА_1 залишити без змін.
Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Волинського 
апеляційного суду        В.В. Гапончук