КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

справа №752/17909/25 Головуючий у І інстанції - Кокошко О.Б.
апеляційне провадження №22-ц/824/4654/2026 Доповідач у ІІ інстанції - Приходько К.П.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

16 квітня 2026 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 

судді-доповідача Приходька К.П., 
суддів Писаної Т.О., Журби С.О.,

розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу  ОСОБА_1 на ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 28 жовтня 2025 року 
у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,-

установив:

У липні 2025 року ОСОБА_1 звернулася до Голосіївського районного суду м. Києва із позовом ОСОБА_2 про стягнення аліментів.
Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 28 жовтня 2025 року позовну заяву ОСОБА_1 повернуто позивачу на підставі п.1 ч.4 ст.185 ЦПК України, у зв`язку з тим, що вона була подана та підписана особою, яка не мала права її підписувати.
Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, посилаючись на те, що вона постановлена з порушенням норм процесуального права, та з невідповідністю висновків суду обставинам справи.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги, посилається на те, що її представником - адвокатом Суділковською Н.С. було подано нарочно (особисто) до канцелярії Голосіївського районного суду м. Києва її позовну заяву до ОСОБА_2 про стягнення аліментів. 
Вказує, що при прийнятті позову із додатками, працівниця канцелярії суду перевіряла документ, що встановлює особу - посвідчення адвоката, документи що підтверджують повноваження представника - долучена до позовної заяви належним чином посвідчена копія ордеру, наявність усіх додатків позовної заяви. 
Жодних зауважень до комплекту документів, що був поданий до канцелярії суду не виникло.
Звертає увагу, що канцелярія суду за жодних обставин не прийняла би нарочно документи без документу, що належним чином підтверджує повноваження представника, або такі що не мають зазначених у позові додатків частково чи повністю.
З моменту подання зазначеного вище позову до суду, і станом на день подання апеляційної скарги - акту про недостатність/невідповідність або пошкодження додатків поданої позовної заяви а ні вона, а ні її представник не отримували.
Зазначає, що при зверненнях до суду з питань отримання інформації про рух справи, жодних зауважень щодо комплектності поданих документів у працівників суду не піднімалось жодного разу.
Наголошує, що на момент подачі позовної заяви до суду, та прийняття її канцелярією суду, додатки позову містили належним чином посвідчену копію ордеру адвоката.
Отже, вказує, що висновки суду першої інстанції є такими, що не відповідають дійсності, оскаржуване рішення прийняте в грубим порушенням норм чинного процесуального законодавства.
Просила суд, скасувати ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 28 жовтня 2025 року та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Відзив на апеляційну скаргу у встановлений апеляційним судом строк не надходив.
Відповідно до ч.3 ст.360 ЦПК України, відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.
Відповідно до ч.1 ст.368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.
Відповідно до ч.2 ст.369 ЦПК України, апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1,5,6,9,10,14,19,37-40 ч. 1 ст. 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Згідно ч.13 ст.7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Враховуючи вищевикладене, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.
Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до частин 1, 2 та 5 ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Оскаржувана ухвала постановлена з порушенням норм процесуального права.
Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
У ч. 2 зазначеної статті вказано, що суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.
Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Частиною 1 ст. 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Згідно з ч. 1ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Закон України «Про судоустрій і статус суддів» встановлює, що правосуддя в Україні здійснюється на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.
Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції виходив з того, що представником позивача адвокатом Суділковською Н.С. не надано до суду належного документу, який підтверджує її повноваження адвоката на подачу, підписання позовної заяви та представлення інтересів позивача ОСОБА_1 в межах вказаної справи у Голосіївському районному суді м. Києва, оскільки вказана у переліку додатків копія ордеру на надання правничої допомоги відсутня.
З висновками суду першої інстанції колегія суддів погодитись не може, оскільки вони не ґрунтуються на матеріалах справи, а також не узгоджуються з вимогами чинного законодавства з огляду на наступне.
Загальною декларацією прав людини 1948 року передбачено, що кожна людина має право на ефективне поновлення в правах компетентними національними судами у випадках порушення її основних прав, наданих їй конституцією або законом (ст. 8).
Право на ефективний судовий захист закріплено також у ст. 2 ч. 2 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права 1966 року, положеннях Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі - Конвенція).
Стаття 6 Конвенції гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, при визначенні цивільних прав і обов`язків особи чи при розгляді будь-якого кримінального обвинувачення, що пред`являється особі.
Ключовими принципами цієї статті є верховенство права та належне здійснення правосуддя. Ці принципи також є основоположними елементами права на справедливий суд.
Так, у справі Delcourt v. Belgium, Європейський суд з прав людини зазначив, що «у демократичному суспільстві у світлі розуміння Конвенції, право на справедливий суд посідає настільки значне місце, що обмежувальне тлумачення статті 6 не відповідало б меті та призначенню цього положення».
У справі Bellet у. France Європейський суд з прав людини зазначив, що «стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права».
Як свідчить позиція Європейського суду з прав людини у багатьох справах, основною складовою права на суд є право доступу, в тому розумінні, що особі має бути забезпечена можливість звернутись до суду для вирішення певного питання, і що з боку держави не повинні чинитись правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права.
Постановою Пленуму Верховного Суду України від 01 листопада 1996 року № 9 «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя» визначено, що виходячи із зазначеного принципу та гарантування Конституцією судового захисту конституційних прав і свобод, судова діяльність має бути спрямована на захист цих прав і свобод від будь-яких посягань шляхом забезпечення своєчасного та якісного розгляду конкретних справ.
Відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 185 ЦПК України, заява повертається у випадках, коли заяву подано особою, яка не має процесуальної дієздатності, не підписано або підписано особою, яка не має права її підписувати, або особою, посадове становище якої не вказано.
Відповідно до ч. 2 ст. 175 ЦПК України, позовна заява подається до суду в письмовій формі і підписується позивачем або його представником, або іншою особою, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи.
Відповідно до ч. 7 ст. 177 ЦПК України, до позовної заяви, підписаної представником позивача, додається довіреність чи інший документ, що підтверджує повноваження представника позивача.
Відповідно до ст. 60, ч. 4 ст. 62 ЦПК України, представником у суді може бути адвокат або законний представник. Повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність».
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 20 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», під час здійснення адвокатської діяльності адвокат має право вчиняти будь-які дії, не заборонені законом, правилами адвокатської етики та договором про надання правової допомоги, необхідні для належного виконання договору про надання правової допомоги, зокрема: представляти і захищати права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб у суді, органах державної влади та органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах, організаціях незалежно від форми власності, громадських об`єднаннях, перед громадянами, посадовими і службовими особами, до повноважень яких належить вирішення відповідних питань в Україні та за її межами.
Згідно ч. 1 ст. 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: 1) договір про надання правової допомоги; 2) довіреність; 3) ордер; 4) доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.
Ордером є письмовий документ, що у випадках, встановлених цим Законом та іншими законами України, посвідчує повноваження адвоката на надання правової допомоги. Ордер видається адвокатом, адвокатським бюро або адвокатським об`єднанням та повинен містити підпис адвоката. Рада адвокатів України затверджує типову форму ордера.
Повноваження адвоката як захисника або представника в господарському, цивільному, адміністративному судочинстві, кримінальному провадженні, розгляді справ про адміністративні правопорушення, а також як уповноваженого за дорученням у конституційному судочинстві підтверджуються в порядку, встановленому законом.
Виходячи зі змісту частин 1, 3 ст. 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», ордер може бути оформлений адвокатом (адвокатським бюро, адвокатським об`єднанням) лише на підставі вже укладеного договору. Крім того, адвокат несе кримінальну відповідальність за завідомо неправдиве повідомлення суду про повноваження представляти іншу особу в суді, а так само умисне невнесення адвокатом до ордера відомостей щодо обмежень повноважень, установлених договором про надання правничої допомоги.
Вказаний висновок висловлений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 05 грудня 2018 року у справі №П/9901/736/18 (провадження №11-989заі18).
Однак, поза увагою суду першої інстанції залишилось те, що представником ОСОБА_1 - адвокатом Суділковською Н.С. було подано нарочно (особисто) до канцелярії Голосіївського районного суду м. Києва позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, що підтверджується штампом Голосіївського районного суду м. Києва за вх. №46714 від 22.07.2025.
В додатках до позовної заяви, поміж іншого, зазначено: «10. Посвідчена копія ордеру».
Згідно до розділу ІІ Інструкції з діловодства в місцевих та апеляційних судах України затвердженої Наказом ДСА України №814 від 20.08.2019, канцелярія щоденно протягом робочого часу суду забезпечує прийняття та реєстрацію документів, що подаються до відповідного суду; відповідальний працівник суду у день надходження кореспонденції перевіряє ...відповідність вкладень опису наявності додатків до документа. Якщо при відкритті конверта (пакета) виявлено відсутність будь - якого документа чи додатка до нього, про це складається акт (додаток 1) у двох примірниках, один з яких надсилається відправнику, а другий додається до вхідних документів.
У разі надходження забруднених чи пошкоджених документів, зміст і реквізити яких неможливо встановити, складається акт (додаток 1) у двох примірниках, один із яких направляється відправнику разом із документами без їх реєстрації.
Отже, при прийнятті в приміщенні суду першої інстанції позовної заяви із додатками, працівники канцелярії суду перевіряли документи, що встановлюють особу, а саме посвідчення адвоката, та документи що підтверджують повноваження представника ОСОБА_1 - адвоката Суділковської Н.С., а саме долучена до позовної заяви належним чином посвідчена копія ордеру, та наявність усіх додатків позовної заяви. 
Таким чином, колегія суддів дійшла до висновку, що суд першої інстанції (канцелярія суду) не прийняли би нарочно документи без документу, що належним чином підтверджує повноваження представника, або такі що не мають зазначених у позові додатків частково чи повністю.
Крім того, колегія суддів звертає увагу, що в матеріалах справи відсутній акт про недостатність/невідповідність або пошкодження додатків до поданої позовної заяви, як цього вимагає Інструкції з діловодства в місцевих та апеляційних судах України, у разі дійсної відсутності документу, який підтверджує повноваження адвоката Суділковської Н.С. на подачу, підписання позовної заяви та представлення інтересів позивача ОСОБА_1 в межах вказаної справи у Голосіївському районному суді м. Києва, на момент подачі позовної заяви.
Виходячи з вищевикладеного, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції передчасно повернув позовну заяву адвоката Суділковської Н.С. в інтересах ОСОБА_1 , не дослідивши матеріали справи у повному обсязі та не надавши належної оцінки документам, наданим до позовної заяви.
Відповідно до ч. 6 ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги скасовує ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направляє справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України, підставою для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права, яке призвело до постановлення помилкової ухвали.
З урахуванням вищенаведених вимог закону та встановлених обставин справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга є обґрунтованою, а тому підлягає до задоволення, а ухвала суду як така, що постановлена з порушенням норм процесуального права підлягає скасуванню, з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Керуючись ст. ст. 367, 374, 379, 381 ЦПК України, суд,-

постановив:

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 задовольнити.
Ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 28 жовтня 2025 року скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, окрім випадків, передбачених ч.3 ст.389 ЦПК України.

Суддя-доповідач К.П. Приходько

Судді Т.О. Писана

С.О. Журба