ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и

19 березня 2026 року 	м. Дніпро	справа № 160/25089/24 (суддя Озерянська С.І., м. Дніпро)	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді Чередниченка В.Є. (доповідач),
суддів: Іванова С.М., Шальєвої В.А., 
за участю секретаря судового засідання Перетятько К.С., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за апеляційною скаргою Дніпровського національного університету імені Олеся Гончара на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10 вересня 2025 року у справі № 160/25089/24 за позовом Східного офісу Держаудитслужби до Дніпровського національного університету імені Олеся Гончара про стягнення коштів, -
ВСТАНОВИВ: 

Східний офіс Держаудитслужби 17 вересня 2024 року звернувся до суду з позовом до Дніпровського національного університету імені Олесі Гончара згідно з яким, просить стягнути зі спеціального рахунку Дніпровського національного університету імені Олеся Гончара (код ЄДРПОУ 02066747) кошти у сумі 2782867,07 гривень (два мільйона сімсот вісімдесят дві тисячі вісімсот шістдесят сім гривень 07 коп) в дохід державного бюджету на реєстраційний рахунок №UА968999980313080090000004569, отримувач - ГУК у Дн-кій обл./м. Дніпро/21080500, код ЄДРПОУ отримувача 37988155, банк отримувача - Казначейство України (ЕАП), за кодом класифікації доходів бюджету 21080500 «Інші надходження».
В обґрунтування своїх вимог позивач зазначає, що Східним офісом Держаудитслужби проведено ревізію окремих питань фінансово-господарської діяльності Дніпропетровського національного університету імені Олеся Гончара за період з 01.08.2021 року по 31.01.2024 року, якою встановлено ряд порушень, що відображені в акті ревізії від 17.04.2024 року №040403-24/8. Враховуючи, що вжитими в період ревізії заходами не було забезпечено повне усунення виявлених порушень, позивачем було скеровано на адресу відповідача вимогу від 20.05.2024 року «Щодо усунення порушень законодавства» та встановлено строк до 14.06.2024 року на їх усунення. Оскільки відповідачем не усунуті порушення відображені у пунктах 2, 3, 4 вимоги, позивач вважає наявними підстави для звернення до суду з позовом про стягнення зазначених коштів до державного бюджету України.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10 вересня 2025 року адміністративний позов задоволено повністю.
Рішення суду мотивовано відсутністю доказів усунення відповідачем порушень визначених позивачем у вимозі від 20.05.2024 року та наявністю підстав для стягнення заявлених коштів до державного бюджету України.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції відповідач оскаржив його в апеляційному порядку з підстав неправильного застосування судом першої інстанції норм матеріального та порушення норм процесуального права. Просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким у задоволені позову відмовити повністю.
В апеляційній скарзі відтворює зміст відзиву на позов та непогоджуєтся з висновками суду першої інстанції.
Зазначає про відсутність законодавчих обмежень, щодо виплати премій за рахунок загального фонду; забезпечення науково-педагогічними працівниками університету одночасно навчального процесу для усіх здобувачів освіти незалежно від джерела оплати; неприйняття судом до уваги особливостей ціноутворення платних послуг закладу вищої освіти державної власності. 
Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника відповідача, яка підтримала доводи апеляційної скарги, пояснення представника позивача, яка заперечувала щодо її задоволення, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом першої інстанції з`ясовано та знайшло підтвердження під час розгляду апеляційної скарги, що Східним офісом Держаудитслужби у період з 21.02.2024 року по 10.04.2024 року, з перервою 08.03.2024 року, з 18.03.2024 року по 22.03.2024 року проведено ревізію окремих питань фінансово-господарської діяльності Дніпровського національного університету імені Олеся Гончара за період з 01.08.2021 року по 31.01.2024 року.
За результатами ревізії 17.04.2024 року складено акт №040403-24/8 ревізії окремих питань фінансово-господарської діяльності Дніпровського національного університету імені Олеся Гончара за період з 01.08.2021 року по 31.01.2024 року.
29.04.2024 року відповідачем направлено заперечення до акта ревізії від 17.04.2024 року №040403-24/8.
14.05.2024 року Східним офісом Держаудитслужби на адресу відповідача направлено висновки на заперечення до акта ревізії. 
20.05.2024 року позивачем направлено на адресу Дніпровського національного університету імені Олеся Гончара вимогу щодо усунення порушень законодавства, якою від відповідача вимагалось, зокрема, забезпечити відшкодування відповідно до статті 57 Бюджетного кодексу України, Р.4 №з/п 4.12 Типової кореспонденції субрахунків бухгалтерського обліку для відображення операцій з активами, капіталом та зобов`язаннями розпорядниками бюджетних коштів та державними цільовими фондами, затвердженої наказом Міністерства фінансів України від 29.12.2015 року №1219, зайво використаних коштів загального фонду на покриття витрат спеціального фонду на виплату премії працівникам, посади яких повинні утримуватись за рахунок коштів спеціального фонду на суму 1304805,48 грн., шляхом перерахування коштів зі спеціального рахунку університету в дохід державного бюджету за кодом 21080500 «Інші надходження» (пункт 2 вимоги); забезпечити відшкодування відповідно до статті 57 Бюджетного кодексу України, Р.4 №з/п 4.12 Типової кореспонденції субрахунків бухгалтерського обліку для відображення операцій з активами, капіталом та зобов`язаннями розпорядниками бюджетних коштів та державними цільовими фондами, затвердженої наказом Міністерства фінансів України від 29.12.2015 року №1219, зайво використаних коштів загального фонду на покриття витрат спеціального фонду на оплату комунальних послуг, спожитих при наданні платних послуг, на суму 1001452,73 грн., шляхом перерахування коштів зі спеціального рахунку університету в дохід державного бюджету за кодом 21080500 «Інші надходження» (пункт 3 вимоги); забезпечити відшкодування відповідно до статті 57 Бюджетного кодексу України, Р.4 №з/п 4.12 Типової кореспонденції субрахунків бухгалтерського обліку для відображення операцій з активами, капіталом та зобов`язаннями розпорядниками бюджетних коштів та державними цільовими фондами, затвердженої наказом Міністерства фінансів України від 29.12.2015 року №1219, зайво використаних коштів загального фонду на покриття витрат спеціального фонду на оплату видатків пов`язаних з утриманням 2-х посад працівників бухгалтерської служби, робота яких пов`язана з наданням платних послуг, на суму 476 608,86 грн., шляхом перерахування коштів зі спеціального рахунку в дохід державного бюджету за кодом 21080500 «Інші надходження» (пункт 4 вимоги).
У вимозі встановлено строк до 14.06.2024 року для надання на адресу позивача вичерпної інформації про вжиті заходи з усунення виявлених порушень і недоліків разом з завіреними копіями підтвердних первинних документів, розпорядчих та інших документів.
Оскільки відповідачем не було виконано пункти 2, 3, 4 вимоги позивача від 20.05.2024 року, позивач звернувся до суду з позовом про стягнення відповідних сум з відповідача до державного бюджету.
Правомірність стягнення з відповідача в дохід державного бюджету коштів у сумі 2782867,07 гривень (два мільйона сімсот вісімдесят дві тисячі вісімсот шістдесят сім гривень) 07 коп є предметом спору переданого на вирішення суду.
Колегія суддів, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права при ухвалені оскарженого рішення, виходить з наступного.
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відносини, що виникають у процесі складання, розгляду, затвердження, виконання бюджетів, звітування про їх виконання та контролю за дотриманням бюджетного законодавства, питання відповідальності за порушення бюджетного законодавства, правові засади утворення та погашення державного і місцевого боргу регулюються і визначаються Бюджетним кодексом України.
Стаття 13 Бюджетного кодексу України визначає складові частини бюджету.
Відповідно до частин 1-3 цієї статті бюджет може складатися із загального та спеціального фондів.
Складовими частинами загального фонду бюджету є: всі доходи бюджету, крім тих, що призначені для зарахування до спеціального фонду бюджету; всі видатки бюджету, що здійснюються за рахунок надходжень загального фонду бюджету; кредитування бюджету (повернення кредитів до бюджету без визначення цільового спрямування та надання кредитів з бюджету, що здійснюється за рахунок надходжень загального фонду бюджету); фінансування загального фонду бюджету.
Складовими частинами спеціального фонду бюджету є: доходи бюджету (включаючи власні надходження бюджетних установ), які мають цільове спрямування; видатки бюджету, що здійснюються за рахунок конкретно визначених надходжень спеціального фонду бюджету (у тому числі власних надходжень бюджетних установ); кредитування бюджету (повернення кредитів до бюджету з визначенням цільового спрямування та надання кредитів з бюджету, що здійснюється за рахунок конкретно визначених надходжень спеціального фонду бюджету); фінансування спеціального фонду бюджету.
Згідно із частинами 4, 8 статті 13 Бюджетного кодексу України (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) власні надходження бюджетних установ отримуються додатково до коштів загального фонду бюджету і включаються до спеціального фонду бюджету.
Власні надходження бюджетних установ поділяються на такі групи: перша група - надходження від плати за послуги, що надаються бюджетними установами згідно із законодавством; друга група - інші джерела власних надходжень бюджетних установ.
У складі першої групи виділяються такі підгрупи: підгрупа 1 - плата за послуги, що надаються бюджетними установами згідно з їх основною діяльністю; підгрупа 2 - надходження бюджетних установ від додаткової (господарської) діяльності; підгрупа 3 - плата за оренду майна бюджетних установ; підгрупа 4 - надходження бюджетних установ від реалізації в установленому порядку майна (крім нерухомого майна).
У складі другої групи виділяються такі підгрупи: підгрупа 1 - благодійні внески, гранти та дарунки; підгрупа 2 - кошти, що отримують бюджетні установи від підприємств, організацій, фізичних осіб та від інших бюджетних установ для виконання цільових заходів, у тому числі заходів з відчуження для суспільних потреб земельних ділянок та розміщених на них інших об`єктів нерухомого майна, що перебувають у приватній власності фізичних або юридичних осіб; підгрупа 3 - кошти, що отримують вищі та професійно-технічні навчальні заклади від розміщення на депозитах тимчасово вільних бюджетних коштів, отриманих за надання платних послуг, якщо таким закладам законом надано відповідне право.
Власні надходження бюджетних установ використовуються (з урахуванням частини дев`ятої статті 51 цього Кодексу) на: покриття витрат, пов`язаних з організацією та наданням послуг, що надаються бюджетними установами згідно з їх основною діяльністю (за рахунок надходжень підгрупи 1 першої групи); організацію додаткової (господарської) діяльності бюджетних установ (за рахунок надходжень підгрупи 2 першої групи); утримання, облаштування, ремонт та придбання майна бюджетних установ (за рахунок надходжень підгрупи 3 першої групи); ремонт, модернізацію чи придбання нових необоротних активів та матеріальних цінностей, покриття витрат, пов`язаних з організацією збирання і транспортування відходів і брухту на приймальні пункти (за рахунок надходжень підгрупи 4 першої групи); господарські потреби бюджетних установ, включаючи оплату комунальних послуг і енергоносіїв (за рахунок надходжень підгруп 2 і 4 першої групи); організацію основної діяльності бюджетних установ (за рахунок надходжень підгруп 1 і 3 другої групи); виконання відповідних цільових заходів (за рахунок надходжень підгрупи 2 другої групи).
Платежі за рахунок спеціального фонду бюджету здійснюються в межах коштів, що фактично надійшли до цього фонду на відповідну мету (з дотриманням вимог частини 2 статті 57 цього Кодексу), якщо цим Кодексом та/або законом про Державний бюджет України (рішенням про місцевий бюджет) не встановлено інше.
Пунктом 30 частини 1 статті 2 Бюджетного кодексу України передбачено, що основним плановим фінансовим документом бюджетної установи, яким на бюджетний період встановлюються повноваження щодо отримання надходжень і розподіл бюджетних асигнувань на взяття бюджетних зобов`язань та здійснення платежів для виконання бюджетною установою своїх функцій та досягнення результатів, визначених відповідно до бюджетних призначень - є кошторис.
Постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2002 року №228 затверджено Порядок складання, розгляду, затвердження та основні вимоги до виконання кошторисів бюджетних установ (далі - Порядок №228), відповідно до п.1 якого кошторис бюджетних установ має такі складові частини:
- загальний фонд, який містить обсяг надходжень із загального фонду бюджету та розподіл видатків за повною економічною класифікацією видатків бюджету на виконання бюджетною установою (далі - установа) основних функцій або розподіл надання кредитів з бюджету за класифікацією кредитування бюджету;
- спеціальний фонд, який містить обсяг надходжень із спеціального фонду бюджету на конкретну мету та їх розподіл за повною економічною класифікацією видатків бюджету на здійснення відповідних видатків згідно із законодавством, а також на реалізацію пріоритетних заходів, пов`язаних з виконанням установою основних функцій, або розподіл надання кредитів з бюджету згідно із законодавством за класифікацією кредитування бюджету.
Пунктами 18, 19, 20, 23 Порядку №228 передбачено, що у процесі формування спеціального фонду проекту кошторису планування власних надходжень бюджетних установ здійснюється за групами та підгрупами, визначеними Бюджетним кодексом України, з урахуванням того, що показники власних надходжень формуються: за першою групою (надходження від плати за послуги, що надаються бюджетними установами згідно із законодавством) - з урахуванням рівня їх фактичного виконання за останній звітний рік, а також очікуваного виконання таких показників за період, що передує планованому; за першою підгрупою другої групи (благодійні внески, гранти та дарунки) - на підставі договорів, календарних планів проведення централізованих заходів та інших документів, якими передбачено отримання таких внесків, грантів та дарунків; за третьою підгрупою другої групи (кошти, що отримують вищі та професійно-технічні навчальні заклади від розміщення на депозитах тимчасово вільних бюджетних коштів, отриманих за надання платних послуг, якщо таким закладам законом надано відповідне право) - за видами надходжень, які передбачається розміщувати на депозитах.
Спеціальний фонд проекту кошторису передбачає зведення показників за всіма джерелами надходження коштів до цього фонду та відповідними напрямами їх використання. Розподіл видатків бюджету та надання кредитів з бюджету спеціального фонду проекту кошторису проводиться виключно в межах і за рахунок відповідних надходжень, запланованих на цю мету в зазначеному фонді. Відповідальність за виникнення заборгованості, що склалася за видатками спеціального фонду, несе виключно розпорядник, з вини якого вона утворилась.
Під час визначення обсягів видатків бюджету та/або надання кредитів з бюджету розпорядників нижчого рівня головні розпорядники повинні враховувати об`єктивну потребу в коштах кожної установи, виходячи з її основних виробничих показників і контингентів, які встановлюються для установ (кількість класів, учнів у школах, ліжок у лікарнях, дітей у дошкільних закладах тощо), обсягу виконуваної роботи, штатної чисельності, необхідності погашення дебіторської і кредиторської заборгованості та реалізації окремих програм і намічених заходів щодо скорочення витрат у плановому періоді.
Обов`язковим є виконання вимоги щодо першочергового забезпечення бюджетними коштами видатків на оплату праці з нарахуваннями, виплату стипендії, а також на господарське утримання установ. Під час визначення видатків у проектах кошторисів установи повинен забезпечуватися суворий режим економії коштів і матеріальних цінностей. До кошторисів можуть включатися тільки видатки, передбачені законодавством, необхідність яких обумовлена характером діяльності установи. Видатки на придбання обладнання, капітальний ремонт приміщень тощо, які не є першочерговими, можуть передбачатися лише за умови забезпечення коштами невідкладних витрат та відсутності заборгованості. При цьому видатки на заробітну плату з коштів спеціального фонду обчислюються залежно від обсягу діяльності, що провадиться за рахунок цих коштів, із застосуванням встановлених законодавством норм, які використовуються установами аналогічного профілю.
Видатки спеціального фонду кошторису за рахунок власних надходжень плануються у такій послідовності: за встановленими напрямами використання, на погашення заборгованості установи з бюджетних зобов`язань за спеціальним та загальним фондом кошторису та на проведення заходів, пов`язаних з виконанням основних функцій, які не забезпечені (або частково забезпечені) видатками загального фонду.
При цьому, розпорядник бюджетних коштів здійснює коригування обсягів узятих бюджетних зобов`язань за загальним фондом кошторису для проведення видатків з цих зобов`язань із спеціального фонду кошторису відповідно до бюджетного законодавства.
Як правильно з`ясовано судом першої інстанції та знайшло підтвердження під час апеляційного розгляду справи, 28.12.2021 року керівництвом відповідача було прийнято наказ №1163К «Про преміювання в грудні 2021 року» на підставі якого працівникам університету було нараховано та виплачено премію у грудні 2021 року. Наказ не містить посилання на джерело фінансування таких премій.
Враховуючи ці обставини суд першої інстанції погодився з висновками позивача про те, що зв`язку з цим при проведенні ревізії було встановлено використання коштів загального фонду на покриття витрат спеціального фонду на виплату премії працівникам, посади яких повинні утримуватись за рахунок коштів спеціального фонду на суму 1304805,48 грн та зазначив, що з аналізу штатних розписів, кошторисних видатків, наказів на преміювання, даних розрахунково-платіжних відомостей з даними м/о №5 (за загальним та спеціальним фондами), м/о 2 та м/о 3 встановлено, що працівниками, які утримуються за рахунок коштів спеціального фонду нараховано та виплачено премію за рахунок коштів загального фонду.
Проте, як обґрунтовано зазначив відповідач в доводах апеляційної скарги науково-педагогічні працівники університету одночасно забезпечують навчальний процес для усіх здобувачів освіти незалежно від джерела оплати цих послуг. 
При цьому, як встановлено судом апеляційної інстанції, на час виникнення спірних правовідносин процедура оплати праці штатних працівників установи, які в межах робочого часу залучалися до роботи на виконання укладених установою договорів по наданню платних освітніх послуг не була врегульована.
Відповідно до статті 13 Закону України «Про оплату праці», оплата праці працівників установ і організацій, що фінансуються з бюджету, здійснюється на підставі актів Кабінету Міністрів України в межах бюджетних асигнувань.
Отже забезпечення бюджетними коштами видатків на оплату праці є першочерговим. Оплата праці працівників відповідача, не може бути поставлене в залежність від таких факторів як надходження грошей отриманих за надання послуг.
Відповідно до пункту 23 Порядку №228 видатки спеціального фонду кошторису за рахунок власних надходжень плануються у такій послідовності: за встановленими напрямами використання, на погашення заборгованості установи з бюджетних зобов`язань за спеціальним та загальним фондом кошторису та на проведення заходів, пов`язаних з виконанням основних функцій, які не забезпечені (або частково забезпечені) видатками загального фонду.
При цьому розпорядник здійснює коригування обсягів узятих бюджетних зобов`язань за загальним фондом кошторису для проведення видатків за цими зобов`язаннями із спеціального фонду кошторису відповідно до бюджетного законодавства.
Оскільки заборгованостей установи з бюджетних зобов`язань за спеціальним та загальним фондом у ревізійний період не було, то згідно з вказаним положеннями, проведення видатків здійснювалося за встановленими напрямами використання. Тобто кошти (власні надходження), які надходили від забезпечення навчального процесу для усіх здобувачів освіти незалежно від джерела оплати, згідно з положеннями частини 4 статті 13 Бюджетного Кодексу України були зараховані до спеціального фонду відповідача.
Жодним з перелічених нормативних актів безпосередньо не врегульовано порядок надання платних послуг для здобувачів освіти та процедур оплати грошової винагороди тим науково-педагогічним працівникам інституту, які в межах робочого часу виконують роботи на виконання, укладених відповідачем, договорів по наданню вказаних платних освітніх послуг за рахунок спеціального фонду.
Отже, колегія суддів вважає, що зазначені положення свідчать про необхідність покриття витрат, пов`язаних з організацією та наданням таких послуг, проте не свідчать про необхідність складання штатного розпису по спеціальному фонду та виплату грошового забезпечення науково-педагогічним працівникам університету саме із спеціального фонду.
Зазначений висновок відповідає правовій позиції викладеній в постанові Верховного Суду від 26.11.2025 у справі №620/9246/24.
Враховуючи викладене колегія суддів дійшла висновку про правомірність використання відповідачем коштів загального фонду на покриття витрат спеціального фонду на виплату премії працівникам на суму 1304805,48 грн відповідно до кошторисних призначень із загального фонду в межах бюджетних асигнувань.
Таким чином, підстави для задоволення позову в частині стягнення з відповідача у дохід Державного бюджету України коштів у сумі 1304805,48 гривень відсутні. 
2) Крім того, суд першої інстанції дослідивши обставини встановлені під час проведення позивачем ревізії також помилково погодився з доводами позивача про те, що відповідачем протягом серпня-грудня 2021 року та протягом 2022-2023 років за рахунок асигнувань загального фонду необґрунтовано покрито видатки пов`язані з утриманням працівників, які повинні здійснюватися за рахунок надходжень спеціального фонду на суму 476 608,86 грн. внаслідок утримання 2-х посад працівників бухгалтерської служби за рахунок коштів загального фонду, чим порушено абзаци 16 та 17 частини 4 статті 13 Бюджетного кодексу України, частини 1 та 5 статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», пункт 49 Порядку складання, розгляду, затвердження та основних вимог до виконання кошторисів бюджетних установ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №228 від 28.02.2002 року, що призвело до зайвих витрат загального фонду державного бюджету на суму 476 608,86 грн враховуючи наступне.
Так, судом першої інстанції встановлено, що відповідно до посадової інструкції техніка І категорії ОСОБА_1 , яка прийнята на роботу до бухгалтерії 23.02.2007 року, остання відповідальна за облік по розрахунках за послуги з навчання за договорами, а тому суд першої інстанції погодився з висновками позивача про те, що це свідчить про виконання нею роботи, пов`язаної з наданням платних послуг.
Крім того, суд першої інстанції дослідивши посадову інструкцію інженера-програміста І категорії Незальзової Л.М., яка прийнята на роботу 16.09.1997 року, встановив, що остання відповідальна за ведення обліку оплати за проживання в гуртожитку їх мешканців, а тому погодився з висновками позивача про те, що це свідчить про виконання нею роботи, пов`язаної з наданням платних послуг.
З вказаними висновку суду першої інстанції колегія суддів не погоджується, оскільки зазначені послуги надаються позивачу, а не іншому суб`єкту який їх оплачує.
Факт того, що платне навчання, як послуга, що надається бюджетними установами, згідно з функціональними повноваженнями та оплата за мешкання в гуртожитках як надходження від господарської діяльності є видами власних надходжень та складовими надходжень спеціального фонду державного бюджету відповідно статті 13 Бюджетного кодексу України не спростовує обставин виконання роботи вказаними працівниками саме для відповідача. Ведення обліку по розрахунках за послуги з навчання за договорами та оплати за проживання в гуртожитку їх мешканців не має наслідком збільшення надходжень до спеціального фонду.
Також слід зазначити, що бюджетне законодавство не містить норми, яка б зобов`язувала бюджетні установи розділяти фонд оплати праці своїх працівників в залежності від їх участі у процесі надання послуг цією установою та здійснювати оплату праці осіб, які на виконання своїх посадових обов`язків безпосередньо приймають участь у наданні послуг, виключно за рахунок коштів спеціального фонду. 
3) Щодо встановленого порушення про безпідставне покриття витрат за спожиті та відшкодовані фізичними особами послуги за рахунок коштів загального фонду університету, яке призвело до завдання зайвих витрат загальному фонду державного бюджету на суму 1001452,73 грн, судом першої інстанції встановлено та знайшло підтвердження під час апеляційного розгляду справи наступне.
Так, в ході ревізії позивачем було проведено аналіз кошторису доходів і видатків загального та спеціального фондів за 2022-2023 роки за лімітними довідками, кошторисами доходів і витрат, довідками про внесення змін до кошторисів, довідками про внесення змін до планів асигнувань, довідками про внесення змін до планів використання бюджетних коштів, звітами ф.2д, 4-1д по КПКВК ДБ 2201160, розрахунків потреби в коштах та даних бухгалтерського обліку щодо спожитих комунальних послуг і їх оплати. 
Відповідно звіту ф.4-1 (в частині надходжень за послуги, що надаються бюджетними установами; послуг згідно з їх основною діяльністю (підготовка кадрів, курси підвищення кваліфікації та післядипломної освіти); від додаткової діяльності, а саме: плата за проживання у гуртожитках та від надання послуг вищезазначених структурних підрозділів) за 2022 рік надійшло коштів у сумі 99 088 832,72 грн.
Відповідно до калькуляцій вартості платних послуг в яких передбачені видатки на комунальні послуги та рахунків за спожиті послуги з водопостачання та водовідведення, електропостачання, газопостачання та оплата інших енергоносіїв, з даними бухгалтерського обліку університету та рахунків наданих постачальниками, фактично спожитих послуг встановлено, що на відшкодування вартості комунальних послуг отримано 29 692 803,02 грн.
За 2022 рік по спеціальному фонду фактичні видатки за спожиті комунальні послуги з водопостачання та водовідведення, електропостачання, газопостачання та оплата інших енергоносіїв при наданні платних послуг склали 28 691 350,29 грн.
Співставлення отриманих коштів, розрахунків калькуляцій вартості платних послуг та фактично сплачених коштів за комунальні послуги з водопостачання та водовідведення, електропостачання, газопостачання та оплата інших енергоносіїв встановлено, що університетом за 2022 рік, за рахунок коштів спеціального фонду сплачено менше на суму 1 001 452,73 грн. (29 692 803,02 грн – 28 691 350,29 грн).
При цьому залишок вільних коштів по спеціальному фонду станом на 31.12.2022 рік склав 13 764 799, 11 грн, що було достатнім для погашення вищезазначених сум за спожиті комунальні послуги за рахунок коштів спеціального фонду.
Ревізією за даними бухгалтерського обліку було встановлено та не заперечується відповідачем, що заборгованість за послуги перед постачальниками комунальних послуг за загальним та спеціальним фондами відсутня.
За наведених обставин суд першої інстанції вважав підтвердженими та обґрунтованими висновки позивача щодо порушення відповідачем вимог чинного законодавства, яке полягає в тому, що при наявності коштів на спеціальному рахунку за рахунок коштів загального фонду безпідставно покрито витрати за спожиті та відшкодовані фізичними особами послуги з водопостачання та водовідведення, електропостачання, газопостачання та оплата інших енергоносіїв при наданні платних послуг за 2022 рік на суму 1 001 452,73 грн. 
Проте, на думку колегії суддів сам факт наявності коштів на спеціальному рахунку при витратах коштів з загального фонду не свідчить про безпідставність покриття відповідачем витрат за спожиті та відшкодовані фізичними особами послуги з водопостачання та водовідведення, електропостачання, газопостачання та оплата інших енергоносіїв при наданні платних послуг за 2022 рік враховуючи наступне. 
Так висновок про наявність порушення про безпідставне покриття витрат за спожиті та відшкодовані фізичними особами послуги за рахунок коштів загального фонду університету, яке призвело до завдання зайвих витрат загальному фонду державного бюджету на суму 1001452,73 грн, ґрунтується на твердженні держаудитора в акті перевірки (т.1 а.с.99) щодо того, що «всі видатки, що пов`язані з наданням комунальних послуг мешканцям гуртожитків, при платному навчанні та при наданні платних послуг Ботанічним садом …» «повинні проводитись за рахунок власних надходжень по платним послугам». 
Проте, як правильно зазначає відповідач, судом першої інстанції не встановлено та позивачем не зазначено, яку саме норму права на його думку порушив відповідач використавши для покриття витрат за спожиті та відшкодовані фізичними особами послуги кошти загального фонду університету.
При цьому, колегія суддів вважає безпідставним посилання позивача на загальні положення нормативних актів, положення нормативних актів, що безпосередньо не регулюють спірні правовідносини шляхом заборони вчинення таких дій. 
Крім того, колегія суддів вважає слушними доводи відповідача про те, що перевіряючими особами не було встановлено та відокремленні під час ревізії від загальної кількості мешканці гуртожитків, які отримують безоплатне навчання, і є внутрішньо переміщеними особами, здобувачами вищої освіти - сиротами … та, як наслідок не з`ясовано розмір видатків, що пов`язані з наданням саме таким мешканцям гуртожитків комунальних послуг, які не повинні покриватись за рахунок коштів спеціального фонду, а покриваються за рахунок коштів загального фонду.
Водночас, колегія суддів вважає необхідним зазначити про те, що нормативно-правового акта про затвердження методики розподілу витрат на оплату комунальних послуг для діяльності, що фінансується асигнуваннями загального фонду та, окремо, коштами спеціального фонду наразі не існує.
З огляду на це, суд приходить до висновку про передчасність та помилковість висновків позивача про порушення відповідачем вимог чинного законодавства, яке полягає в тому, що при наявності коштів на спеціальному рахунку за рахунок коштів загального фонду було безпідставно покрито витрати за спожиті та відшкодовані фізичними особами послуги з водопостачання та водовідведення, електропостачання, газопостачання та оплата інших енергоносіїв при наданні платних послуг за 2022 рік на суму 1 001 452,73 грн. 
Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції зазначає про відсутність підстав для задоволення позову та помилковість рішення суду першої інстанції. 
Частиною першою статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що при задоволенні позову стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Таким чином, за рахунок бюджетних асигнувань з позивача, підлягає стягненню на користь відповідача – 36336 грн судового збору, сплаченого при поданні апеляційної скарги. 
З огляду на викладені обставини, колегія суддів дійшла висновку про ухвалення судом першої інстанції рішення при неповному з`ясуванні судом обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, та з порушенням норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи і є підставою для його скасування та прийняття нової постанови, якою у задоволені позову слід відмовити повністю. 
Керуючись: статтями 241-245, 250, пунктом 2 частини 1 статті 315, пунктами 1,4 статті 317, статтями 321, 322, 327, 329 КАС України, Третій апеляційний адміністративний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Дніпровського національного університету імені Олеся Гончара – задовольнити. 
Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10 вересня 2025 року у справі 160/25089/24 – скасувати та прийняти нову постанову, якою у задоволені позову відмовити повністю.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Східного офісу Держаудитслужби на користь Дніпровського національного університету імені Олеся Гончара в рахунок відшкодування витрат по сплаті судового збору – 36336 (тридцять шість тисяч триста тридцять шість) грн. 
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду за наявності підстав, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.
Вступну та резолютивну частини постанови проголошено 19 березня 2026 року.
Повне судове рішення складено 24 березня 2026 року.

Головуючий - суддя В.Є. Чередниченко 

суддя С.М. Іванов 

суддя В.А. Шальєва