ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД міста КИЄВА 01054, м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-В, тел. (044) 334-68-95, E-mail: inbox@ki.arbitr.gov.ua	

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
м. Київ
08.04.2026	Справа № 910/11182/25 (910/12167/25)	

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Олл Старс-ІТ Україна" (01023, м. Київ, пл. Спортивна,1-А, поверх 17, ідентифікаційний номер 40581791)
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Три О" (01010, м. Київ, Спортивна площа, 1 а, ідентифікаційний номер 23167814)
за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Акціонерне товариство "Державний ощадний банк України" (01001, м. Київ, вул. Госпітальна, 12-Г, ідентифікаційний номер 00032129)
про стягнення 2 203 334,57 грн.
в межах справи № 910/11182/25
За заявою Акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" 01001, м. Київ, вул. Госпітальна, 12 Г, ідентифікаційний номер 00032129);
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Три О" (01010, м. Київ, Спортивна площа, 1 а, ідентифікаційний номер 23167814)
за участю Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів (01001, м. Київ, вул. Бориса Грінченка, 1, ідентифікаційний номер 41037901)
про банкрутство
Суддя Мандичев Д.В.
Секретар судового засідання Улахли О.М.
Представники учасників:
від позивача - Гук А.Р.,
від відповідача - Гунчак А.В.,
від третьої особи - Шагірманов Д.О.,
вільні слухачі - ОСОБА_1 , ОСОБА_2 

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

30.09.2025 року до Господарського суду міста Києва надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Олл Старс-Іт Україна" (позивач) про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Три О" (відповідач) суми забезпечувального платежу, з урахуванням 3% річних, в розмірі 2203334,57 грн, у зв`язку з припиненням дії Договорів оренди №409-О від 10.07.2017 року та №628-О від 12.08.2021 року.
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 30.09.2025 року матеріали справи №910/12167/25 передано на розгляд судді Морозову С.М.
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 06.10.2025 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі, постановлено здійснювати розгляд справи здійснювати за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання у справі 25.11.2025.
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 25.11.2025 задоволено самовідвід судді Морозова С.М. від розгляду справи №910/12167/25 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Олл Старс-Іт Україна" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Три О" про стягнення 2203334,57 грн та відведено суддю Морозова С.М. від розгляду справи №910/12167/25.
Справу №910/12167/25 передано для здійснення повторного автоматизованого розподілу.
За результатами повторного автоматизованого розподілу судової справи №910/12167/25 між суддями, справу передано на розгляд судді Васильченко Т.В., що відображено у протоколі повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 27.11.2025.
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 02.12.2025 прийнято справу №910/12167/25 до провадження, постановлено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання у справі на 12.12.2025.
10.12.2025 року через відділ діловодства суду від Товариства з обмеженою відповідальністю "Три О" надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач проти задоволення позову заперечив.
Судове засідання, призначене на 12.12.2025, не відбулось у зв`язку з перебуванням судді Васильченко Т.В. на лікарняному.
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 22.12.2025 підготовче засідання у справі призначено на 15.01.2026.
Судове засідання, призначене на 15.01.2026, не відбулось, у зв`язку з чим ухвалою Господарського суду міста Києва від 21.01.2026 підготовче засідання у справі призначено на 27.01.2026.
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 27.01.2026 (суддя Васильченко Т.В.) матеріали справи №910/12167/25 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Олл Старс-ІТ Україна" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Три О" про стягнення 2203334,57 грн, передано для розгляду в межах справи №910/11182/25 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Три О".
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 06.02.2026 прийнято справу №№ 910/12167/25 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Олл Старс-ІТ Україна" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Три О" про стягнення 2203334,57 грн. до розгляду в межах справи №910/11182/25. Розгляд справи вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Судове засідання призначено на  04.03.26 
20.02.2026 до Господарського суду міста Києва надійшов відзив Товариства з обмеженою відповідальністю "Три О" на позовну заяву.
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 04.03.2026 прийнято заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Олл Старс-ІТ Україна" про збільшення розміру позовних вимог. Залучено третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» (01001, м. Київ, вул. Госпітальна, 12-Г, ідентифікаційний номер 00032129), відкладено судове засідання у справі №910/8349/22 (910/6425/23) на 08.04.2026.
27.03.2026 до Господарського суду міста Києва надійшли письмові пояснення Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України».
У судовому засіданні 08.04.2026 представник позивача підтримав заявлені позовні вимоги.
Представник відповідача просив у задоволенні позову відмовити.
Представник третьої особи надав пояснення щодо предмета спору.
Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

10.07.2017 між Товариством з обмеженою відповідальністю «ТРИ О» (орендодавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Олл Старс-ІТ Україна" (орендар) укладено Договір оренди № 409-О, за умовами якого, Орендодавець зобов`язується передати, а Орендар зобов`язується прийняти у строкове, платне користування частину, а саме 0,5056 приміщення №1 (загальна площа 555,0 м2) групи приміщень №55 відповідно до плану та експлікації дванадцятого поверху бізнес-центру, з технічною площею приміщення 280,6 м2, строком на 8 років.
Також, 12.08.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю «ТРИ О» (орендодавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Олл Старс-ІТ Україна" (орендар) укладено Договір оренди № 628-О, за положеннями якого Орендодавець зобов`язується передати, а Орендар зобов`язується прийняти у строкове, платне користування частину, а саме 0,7369 приміщення №1 (загальна площа 545,1 м2) групи приміщень №26 відповідно до плану та експлікації другого поверху бізнес-центру з технічною площею приміщення 401,7 терміном до 30.09.2025 року.
Відповідно до п. 8.1.1. Договорів оренди Орендар зобов`язаний сплатити Орендодавцеві забезпечувальний платіж (інший вид забезпечення зобов`язань Орендаря, встановлений за погодженням Сторін відповідно до прав, наданих положеннями частини другої статті 546 Цивільного кодексу України), іменований надалі «Платіж», в сумі, вказаній в пункті 6 Додатку №1 до цього Договору оренди.
Згідно з п. 8.2. Договорів оренди у випадку невиконання (прострочення) Орендарем будь-якого із зобов`язань за Договором оренди, пов`язаного зі здійсненням на користь Орендодавця будь-яких платежів, Орендодавець, з урахування положень пункту 9.15 цього Договору оренди, має право погасити таку заборгованість Орендаря за рахунок коштів Платежу та/або Авансового платежу.
У пункті 8.2.1. Договорів оренди зазначено, що для цілей пунктів 8.2 та 9.15 Договору оренди Орендодавцеві надається право утримувати кошти Платежу в частині, що стосується будь-якої однієї частини Приміщення, для погашення в тому числі зобов`язань Орендаря, що виникають у зв`язку із користуванням будь-якої Іншою частиною Приміщення.
Договором про внесення змін і доповнень №1 до Договору №409-О внесено зміни, зокрема, до Додатку 1 до Договору №409-О щодо об`єкту оренди. У пункті 6 Додатку 1 до Договору №409-О вказано, що остаточна оновлена сума забезпечувального платежу становить 1 269 834,39 грн. (два платежі по 634917,20 грн). 
У пункті 6 Додатку №1 до Договору №628-О закріплено, що сума забезпечувального платежу становить 928 985,59 грн.
На підтвердження внесення забезпечувальних платежів за Договорами оренди на загальну суму 2 198 819,99 грн. позивачем долучено до матеріалів справи копії платіжного доручення №0000003816 від 25.08.2021 на суму 928 985,59 грн.; акт звірки взаєморозрахунків №ТО-00000766 за період 1 півріччя 2025 року; бухгалтерську довідку № 28.08/2025-1, а саме: в сумі 634 917,20 грн від 30 липня 2018 року згідно договору оренди № 409-О в сумі 634 917,20 грн., від 03 січня 2019 року згідно договору оренди № 409-О в сумі 928 985,59 грн., від 25.08.2021 згідно договору оренди № 628-О.
Листом від 14.08.2025 АТ «Ощадбанк» повідомило позивача про те, що Договори оренди №409-О від 10.07.2017 та №628-О від 12.08.2021 є такими, що припинилися в силу закону, як такі, права за якими щодо строкового користування нерухомим майном мають нижчий пріоритет (державну реєстрацію іншого речового права оренди здійснено після дати реєстрації іпотеки Банків) і Банки не набули жодних прав та обов`язків орендодавця.
22.08.2025 позивач звернувся до відповідача з вимогою про повернення забезпечувальних платежів протягом семи днів з дня отримання вимоги. Згідно з відомостями трекінгу АТ «Укрпошта» за номером відправлення 0101911881773 вимога отримана відповідачем 25.08.2025.
Заперечуючи проти задоволення позову, відповідач у відзиві наголосив, що права найму (оренди) окремих частин БФК Gulliver на підставі всіх договорів оренди, які були чинними станом на 26.07.2025, визнані державою чинними при державній реєстрації права власності на нерухоме майно за АТ «Ощадбанк» та АТ «Державний експортно-імпортний банк України». Отже, всі зобов`язання перед позивачем, в тому числі зобов`язання із повернення забезпечувального платежу, повинні виконуватися стороною Договорів оренди - АТ «Ощадбанк» та АТ «Державний експортно-імпортний банк України».
Оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про наступне.
Частинами 1 та 2 статті 509 ЦК України встановлено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. 
Пунктом 1 частини 2 статті 11 ЦК України передбачено, що однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини. 
Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).
Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до статті 759 ЦК України, за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.
У частинах 1, 5 статті 762 ЦК України передбачено, що за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором.
Договір найму укладається на строк, встановлений договором (частина 1 статті 763 ЦК України).
Зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом (частина 1 статті 651 ЦК України).
У статті 770 ЦК України визначено, що в разі зміни власника речі, переданої у найм, до нового власника переходять права та обов`язки наймодавця. Сторони можуть встановити у договорі найму, що у разі відчуження наймодавцем речі договір найму припиняється.
Згідно з частинами 1, 2 статті 769 ЦК України передання речі у найм не припиняє та не змінює прав на неї третіх осіб, зокрема права застави. При укладенні договору найму наймодавець зобов`язаний повідомити наймача про всі права третіх осіб на річ, що передається у найм. Якщо наймодавець не повідомив наймача про всі права третіх осіб на річ, що передається у найм, наймач має право вимагати зменшення розміру плати за найм речі або розірвання договору та відшкодування збитків.
Судом установлено, що відповідно до витягів із Державного реєстру речових прав право власності на нерухоме майно, частина якого передана позивачу відповідачем в оренду на підставі Договорів оренди №409-О від 10.07.2017 та №628-О від 12.08.2021, зареєстровано з 26.07.2025 за Акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» та Акціонерним товариством «Державний експортно-імпортний банк України».
Як зауважував позивач, при державній реєстрації права власності на нерухоме майно державою також визнані чинними всі договори оренди, зокрема Договори оренди №409-О від 10.07.2017 та №628-О від 12.08.2021.
Однак, обставини щодо подальшого переходу прав орендодавця до нових власників, та правомірність припинення новими власниками нерухомого майна Договорів оренди №409-О від 10.07.2017 та №628-О від 12.08.2021 із позивачем не входять до предмету розгляду даного спору.
Відтак, починаючи з 26.07.2025 відповідач не є власником такого нерухомого майна та, відповідно, орендодавцем за Договорами оренди №409-О від 10.07.2017 та №628-О від 12.08.2021.
Згідно із частинами 1, 2 статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. 
Із матеріалів справи вбачається, що позивачем сплачено відповідачу за Договорами оренди №409-О від 10.07.2017 та №628-О від 12.08.2021 забезпечувальні платежі на загальну суму 2 198 819,19 грн.
Оскільки після втрати відповідачем права власності на нерухоме майно, частина якого передана позивачу в оренду за Договорами оренди №409-О від 10.07.2017 та №628-О від 12.08.2021, правові підстави для подальшого утримання відповідачем забезпечувального платежу відсутні, суд дійшов обґрунтованого висновку про правомірність позовної вимоги щодо повернення позивачу 2 198 819,19 грн.
До того ж, до матеріалів справи не надано доказів наявності обставин, передбачених пунктом 8.2 Договору оренди, за яких забезпечувальний платіж був би зарахований відповідачем у рахунок погашення будь-якого боргу позивача.
Згідно з частиною 2 статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений за договором або законом.
Згідно з ч. 1 ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. 
Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (частина 3 статті 549 ЦК України).
Преамбулою Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" передбачено, що цей Закон регулює договірні правовідносини між платниками та одержувачами грошових коштів щодо відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань. Суб`єктами зазначених правовідносин є підприємства, установи та організації незалежно від форм власності та господарювання, а також фізичні особи - суб`єкти підприємницької діяльності.
Згідно зі статтями 1, 3 цього Закону платники грошових коштів за прострочення платежу сплачують на користь одержувачів цих коштів пеню в розмірі, що встановлюється за погодженням сторін. Зазначений розмір пені обчислюється від суми простроченого платежу і не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня.
За арифметичним перерахунком суду, з урахуванням заяви про збільшення розміру позовних вимог, із відповідача підлягає стягненню нараховані за період з 02.09.2025 до 31.10.2025 три відсотки річних у сумі 10 301,32 грн., 6 596,46 грн. інфляційне збільшення, 106 446,94 грн. пеня.
Ураховуючи викладене, позовні вимоги за висновком суду підлягають задоволенню в повному обсязі.
Статтею 13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.
Відповідно до частини 1 статті 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
За приписами частини 1 статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Статтею 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Відповідно до частини 1 статті 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
На підставі статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Судові витрати позивача по сплаті судового збору відповідно до положень статті 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на відповідача.
Щодо прохання позивача встановити в рішенні порядок його виконання та здійснювати нарахування пені, 3% річних та інфляційних втрат до моменту виконання рішення суду, суд зазначає наступне.
Відповідно до ч. 10 ст. 238 Господарського процесуального кодексу України суд, приймаючи рішення про стягнення боргу, на який нараховуються відсотки або пеня, може зазначити в рішенні про нарахування відповідних відсотків або пені до моменту виконання рішення з урахуванням приписів законодавства України, що регулюють таке нарахування.
Остаточна сума відсотків (пені) у такому випадку розраховується за правилами, визначеними у рішенні суду, органом (особою), що здійснює примусове виконання рішення суду і відповідні дії (рішення) якого можуть бути оскаржені в порядку, передбаченому розділом VI цього Кодексу.
Зі змісту наведеної норми вбачається, що зазначення в рішенні суду про нарахування відповідних відсотків та пені до моменту виконання рішення є правом суду, а не обов`язком.
Отже, суд дійшов висновку відмовити в задоволенні відповідної вимоги щодо встановлення в рішенні порядку його виконання, відповідно якого нараховувати 3% річних та пеню до моменту виконання рішення суду.
При цьому, нарахуванні інфляційних втрат до моменту виконання рішення не передбачено частиною 10 статті 238 ГПК України та частинами 11, 12 статті 26 Закону України «Про виконавче провадження».
Керуючись ст.ст. 74, 76-80, 129, 236 - 240 Господарського процесуального кодексу України, суд -
ВИРІШИВ:
1. Позовні вимоги задовольнити повністю.
2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Три О" (01010, м. Київ, Спортивна площа, 1 а, ідентифікаційний номер 23167814) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Олл Старс-ІТ Україна" (01023, м. Київ, пл. Спортивна,1-А, поверх 17, ідентифікаційний номер 40581791) грошові кошти в сумі 2 322 163 (два мільйона триста двадцять дві тисячі сто шістдесят три) грн. 91 коп., з яких 2 198 819 (два мільйона сто дев`яносто вісім тисяч вісімсот дев`ятнадцять) грн. 19 коп. основний борг, 10 301 (десять тисяч триста одну) грн. 32 коп. три відсотки річних, 6 596 (шість тисяч п`ятсот дев`яносто шість) грн. 46 коп. інфляційне збільшення, 106 446 (сто шість тисяч чотириста сорок шість) грн. 94 коп. пеня, а також 27 993 (двадцять сім тисяч дев`ятсот дев`яносто три) грн. 87 коп. витрат по сплаті судового збору.?
3. Після набрання рішенням Господарського суду міста Києва законної сили видати наказ.
Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) рішення суду або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Повне рішення складено 20.04.2026

Суддя Д.В. Мандичев