1	Справа № 335/1521/26  2-а/335/49/2026 	

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 березня 2026 року      м. Запоріжжя 

Вознесенівський районний суд міста Запоріжжя у складі головуючого судді Крамаренко І.А., розглянувши, у порядку спрощеного письмового провадження, адміністративну справу за адміністративним позовом  ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення , -
ВСТАНОВИВ:
11.02.2026 позивач ОСОБА_1 , в особі представника адвоката Сухорукової Н.М., звернувся до суду з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення №2052 від 22.09.2025, в якому зазначено наступне.
09 вересня 2025 року ІНФОРМАЦІЯ_2 (далі – Відповідач) складено протокол № 2052 відносно ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 210 КУпАП. Розгляд зазначеного протоколу було призначено на 22.09.2025. До протоколу від 09.09.2025 ОСОБА_1 долучив: копію паспорту, РНОКПП, консультативний висновок (про наявність хвороби Цукрового діабету 2 типу) від 05.09.2025, копію військового квитка НОМЕР_1 із відміткою про зняття з військового обліку на підставі п.2 ч. 5 ст. 37 ЗУ «Про військову обов`язок і військову службу», пояснення на бланку ІНФОРМАЦІЯ_3 від 09.09.2025 наступного змісту: «я не міг взяти направлення для проходження ВЛК, оскільки згідно Резерв+ мав статус не військовозобов`язаного (був виключений на підставі п.4 ч.6 ст. 37 ЗУ «Про військову обов`язок і військову службу», тобто по досягненню граничного віку перебування в запасі. Свою вину не визнаю.», витяг з Резерв+ із відміткою про виключення на підставі п.4 ч. 6 ст. 37 (досягли граничного віку перебування в запасі), який було сформовано 02.09.2025. Також, до матеріалів адміністративної справи було долучено довідку про доставлення громадянина, а саме ОСОБА_1 до ТЦК та СП 09.09.2025. Представником ОСОБА_1 – адвокатом Сухоруковою Н.М., 15.09.2025 було направлено пояснення до протоколу № 2052 від 09.09.2025 з додатками, у яких було зазначено «про необхідність закриття провадження по справі у зв`язку з тим, що відповідно до даних, які містились у Єдиному державному реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , обліковувався як не військовозобов`язаним відповідно до п.4 ч.6 ст.37 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", тобто у зв`язку із досягненням граничного віку перебування в запасі. Крім того, відповідно до штампу у військовому квитку НОМЕР_1 ОСОБА_1 знятий з військового обліку на підставі п.2 ч. 5 ст. 37 зазначеного вище Закону 10.11.2006 р. Відповідно до викладеного, ОСОБА_1 до поновлення його на обліку не мав технічної можливості отримати електронне направлення на ВЛК. Крім того, на час складання протоколу № 2052 від 09.09.2025, ОСОБА_1 був поновлений на обліку у   ІНФОРМАЦІЯ_5 , та проходив ВЛК, відповідне направлення було отримано через додаток Резерв+ 05.09.2025 та наразі ОСОБА_1 проходить ВЛК за місцем обліку. Враховуючи викладене, ОСОБА_1 тривалий час був виключений з військового обліку, у зв`язку із чим не мав можливості доступним способом взяти направлення на проходження ВЛК та пройти його у встановлений законом строк. Згідно довідки ВЛК № 2025-0925-1025-1775-7 від 05.09.2025 (дата початку проходження ВЛК), ОСОБА_1 , є придатним до служби у військових частинах забезпечення, ТЦК та СП, ВВНЗ, навчальних центрах, закладах (установах), медичних підрозділах, підрозділах логістики, зв`язку, оперативного забезпечення, охорони, проведено медичний огляд «ВЛК при ІНФОРМАЦІЯ_5 » 25.09.2025. 
Крім того, зазначено, що ОСОБА_1 тривалий час не отримував копію постанови, та 23.01.2026 адвокатом Сухоруковою Н.М. було направлено адвокатський запит до ІНФОРМАЦІЯ_3 про видачу копії постанови та ознайомлення з матеріалами справи відносно ОСОБА_1 03.02.2026 адвокатом було отримано нарочно відповідь № ю/665 від 27.01.2026 про те, що 22.09.2025 відносно громадянина ОСОБА_1 винесена постанова № 2052 по справі про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210 КУпАП, та надано копію постанови № 2052 від 22.09.2025, а також надано для ознайомлення матеріали справи № 2052 відносно ОСОБА_1 . Оскаржуваною постановою № 2052 від 22.09.2025 ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст.210 КУпАП, а саме: "під час загальної мобілізації, громадянин ОСОБА_1 визнаний ВЛК від 03.07.2006 непридатним в мирний час, обмежено придатним у воєнний час, порушуючи вимоги п. 2 Перехідних положень ЗУ № 3621-ІХ «Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення прав військовослужбовців та поліцейських на соціальний захист» від 21.03.2024 року, згідно яких громадян України віком від 25 до 60 років, які були визнані обмежено придатними до військової служби до набрання чинності цим Законом зобов`язані до 5 червня 2025 року пройти повторний медичний огляд з метою визначення придатності до військової служби.". З урахуванням викладеного, начальником ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_2 на ОСОБА_1 накладено штраф у розмірі 17000,00 грн. Як вбачається зі змісту постанови, пояснення надані захисником ОСОБА_1 та документи, які були долучені ОСОБА_1 під час складання протоколу №2052 від 09.09.2025, а також направлені 15.09.2025 пояснення захисника з додатками не було враховано при винесенні оскаржуваної постанови № 2052 від 22.09.2025. Крім того, у матеріалах справи № 2052 відносно ОСОБА_1 , які були надані для ознайомлення, відсутні докази направлення постанови № 2052 від 22.09.2025 Позивачу про притягнення останнього до адміністративної відповідальності на адресу, яка зазначена у протоколі та постанові № 2052.
Щодо суті адміністративного правопорушення, за яке ОСОБА_1 притягли до відповідальності, зазначено, що відповідно до п.3.1 глави 3 розділу II Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, яке затверджено Наказом Міністра оборони України 14.08.2008 № 402, медичний огляд військовозобов`язаних проводиться за рішенням керівників ТЦК та СП, начальників центрів рекрутингу Збройних Сил України, на підставі направлення за формою, наведеною у додатку 11 до Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 2024 року № 560, ВЛК при ТЦК та СП за місцем провадження медичної практики у закладах охорони здоров`я комунальної або державної форми власності, які мають договір із НСЗУ на пакет медичних послуг, включений до програми державних гарантій медичного обслуговування населення на відповідний рік щодо медичного огляду осіб, який організовується ТЦК та СП, лікарями, які входять до складу ВЛК при ТЦК та СП. При цьому особам віком до 45 років видається направлення з метою визначення їх придатності до служби у Десантно-штурмових військах, підрозділах спеціального призначення, на підводних човнах, надводних кораблях, у морській піхоті.
Вважає, що Відповідачем порушено вимоги пункту 69 та 74 Порядку №560, а саме Позивачу не надавалось направлення на військово-лікарську комісію для проходження медичного огляду за формою згідно з додатком 11. Відповідно до штампу у військовому квитку НОМЕР_1 ОСОБА_1 знятий (виключений) з військового обліку на підставі п.2 ч. 5 ст. 37 Закону Украни "Про військовий обов`язок і військову службу" 10.11.2006 р. (Виключенню з військового обліку у військових комісаріатах підлягають громадяни: б) які досягли граничного віку перебування в запасі - в редакції Закону, яка діяла станом на 10.11.2006). Дана обставина підтверджується військово-обліковим документом від 11.07.2024 року, який було сформовано на вимоги законодавства щодо уточнення даних, відповідно до якого ОСОБА_1 станом на 11.07.2024 був виключений з військового обліку. Згідно інформації, яка міститься у Розширених даних з Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, який було сформовано Позивачем через Резерв+ 02.09.2025 року (о 13:26 год.), ОСОБА_1 обліковувався як не військовозобов`язаний, підстава зняття /виключення (п.4 ч.6 ст.37) досягли граничного віку перебування в запасі. У подальшому, 03.09.2025 Відповідач змінив дані щодо обліку Позивача та самостійно (без виклику Позивача та його особистої присутності) взяв його на військовий облік, та 04.09.2025 звернувся до Нацполіції, щоб доставити Позивача для складання протоколу. Причина: не пройшли (відмовились від проходження) ВЛК. 03.09.2025 о 23:58 год. Позивач, який був обізнаний щодо наслідків оголошення у «розшук», подав запит на отримання направлення на ВЛК, та вже 04.09.2025 о 00:58 отримав направлення. У подальшому згідно сформованого направлення на проходження ВЛК, 05.09.2025 почав проходити військово-лікарську комісію у «ВЛК при ІНФОРМАЦІЯ_6 ». Окремо зазначено, що під час перебування у статусі «Виключений», Позивач не мав технічної можливості отримати направлення на ВЛК обраним для нього способом, який передбачений чинним законодавством, що підтверджується скрін- шотом з Резерв+ (зміст відповіді: Запит на ВЛК недоступний. Ви виключені з військового обліку. Зараз цей сервіс діє лише для військовозобов`язаних), який останній отримав під час спроби сформувати направлення на проходження ВЛК. 
Отже, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення. Тобто, з урахуванням положень ст. 247 КУпАП, провадження по справі відносно ОСОБА_1 підлягало закриттю, що також було зазначено у протоколі № 2052, який було надано для ознайомлення адвокату 03.02.2026 (примітка на 1 сторінці протоколу: закриття). З огляду на те, що протокол про адміністративне правопорушення та інші докази у справі є документами, які офіційно засвідчують факт вчинення особою неправомірних дій і є джерелами доказів та підставою подальшого провадження у справі, Позивач вважає, що складений стосовно ОСОБА_1 протокол № 2052 від 22.09.2025 не може бути визнаним належним та допустимим доказом наявності в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210 КУпАП. Натомість, Позивачем під час складання протоколу № 2052 та його розгляду було надано пояснення та письмові докази, що підтверджують відсутність вини Позивача у інкримінованому адміністративному правопорушенні. Посадовими особами ІНФОРМАЦІЯ_7 при розгляді протоколу №2052 та винесенні оскаржуваної постанови не було надано оцінки та не спростовано пояснення і письмові докази, надані ОСОБА_1 та захисником Сухоруковою Н.М., що вказує на поверхневий та формальний підхід до розгляду справи з боку Відповідача. Сам по собі протокол про адміністративне правопорушення без підтвердження іншими належними та допустимими доказами не є достатнім та беззаперечним доказом на доведення вини особи у вчиненні правопорушення. Обставини, які зазначені посадовими особами у протоколі про адміністративне правопорушення повинні узгоджуватись з іншими доказами у справі, тоді вони можуть бути визнані достовірними та достатніми для висновку про винуватість особи в тому чи іншому правопорушенні.
У зв`язку з викладеним, просить суд:
1. Поновити строк на оскарження постанови № 2052 від 22.09.2025 винесеної начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210 КУпАП. 
2. Скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення №2052 від 22.09.2025, відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210 КУпАП. 
3. Провадження у справі про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210 КУпАП – закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП.
4. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 судовий збір та витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до письмового відзиву на позовну заяву, поданого представником відповідача Куліченком Є.В., проти задоволення позову заперечує, та просить у задоволенні вимог позивача відмовити, посилаючись на наступне. ІНФОРМАЦІЯ_8 у своїй діяльності керується Конституцією та Законами України, актами Президента України, постановами Верховної Ради України, актами Кабінету Міністрів України, наказами та директивами Верховного Головнокомандувача Збройних Сил, Міноборони, Міністерства оборони, Головнокомандувача Збройних Сил, Генерального штабу Збройних Сил, іншими нормативно-правовими актами. Під час складання протоколу №2052 від 09.09.2025 про адміністративне правопорушення, громадянина ОСОБА_1 ознайомлено з правами та обов`язками особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, в тому числі зі змістом статті 268 Кодексу України про адміністративні правопорушення та статті 63 Конституції України. Будь-яких заяв та клопотань від громадянина ОСОБА_1 не надходило. Доказом підтвердження присутності громадянина ОСОБА_1 при складанні протоколу про адміністративне правопорушення №2052 від 09.09.2025 є той факт, що останній власноруч поставив свій підпис у самому протоколі. За результатами розгляду матеріалів справи №2052 від 09.09.2025 про адміністративне правопорушення за ознаками частини третьої статті 210 Кодексу України про адміністративні правопорушення, винесена постанова №2052 від 22.09.2025 за справою про адміністративне правопорушення про притягнення громадянина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , до адміністративної відповідальності і накладення на нього стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17000 гривень. Згідно даних Єдиного електронного реєстру військовозобов`язаних «Оберіг» громадянин ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , перебуває на військовому обліку ІНФОРМАЦІЯ_10 з 03.09.2025 року. 
Положенням про військово-лікарську експертизу в Збройних силах України затвердженого Наказом МОУ від 14.08.2008 №402 визначено, що під час дії воєнного стану висновок ВЛК діє один рік. Під час складання протоколу №2052 від 09.09.2025 мались відомості про те, що Позивач уточняв відомості про стан здоров`я лише 05.09.2025. До цього часу останню військово-лікарську комісію Позивач проходив 22.10.1992, за якою був визнаний непридатним в мирний час, обмежено придатним у воєнний час. 
Відповідно до п.2 Прикінцевих та перехідні положень Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення прав військовослужбовців та поліцейських на соціальний захист» від 21.03.2024 3621-IX «Установити, що громадяни України віком від 25 до 60 років, які були визнані обмежено придатними до військової служби до набрання чинності цим Законом (крім осіб, визнаних в установленому порядку особами з інвалідністю), з дня набрання чинності цим Законом зобов`язані до 5 червня 2025 року пройти повторний медичний огляд з метою визначення придатності до військової служби. Такі громадяни зобов`язані самостійно звернутися до територіального центру комплектування та соціальної підтримки (військовозобов`язані та резервісти Служби безпеки України - до Центрального управління або регіональних органів Служби безпеки України, військовозобов`язані та резервісти розвідувальних органів України до відповідного підрозділу розвідувальних органів України) або через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного та резервіста з метою отримання направлення на військово-лікарську комісію для проходження медичного огляду». Відповідно до пункту 22 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 2024 р. № 560 "Про затвердження Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період" Резервісти та військовозобов`язані протягом 60 днів з дня набрання чинності Указом Президента України про оголошення мобілізації, затвердженим Верховною Радою України, зобов`язані уточнити свої облікові дані (адресу місця проживання, номери засобів зв`язку, адреси електронної пошти (за наявності) та інші персональні дані) через центри надання адміністративних послуг або електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста, або у районному (міському) територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки за місцем свого перебування. До персональних відомостей відповідно до пункту 17-1 статті 7 Закону України «Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів» відносяться результати медичних оглядів, що проводяться з метою визначення ступеню придатності виконання військового обов`язку. Отже, притягнення Позивача до адміністративної відповідальності як порушника законодавства, є законним та обґрунтованим, так як Позивач не уточнив відомості про стан здоров`я та не пройшов вчасно військово-лікарську комісію. Докази виконання військового обов`язку Позивач до суду не надав. На час розгляду адміністративної справи громадянин ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , не був діючим військовослужбовцем.

Ухвалою судді від 13.02.2026, відкрито провадження у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення. Розгляд справи проводити у порядку спрощеного позовного провадження із особливостями, встановленими ст.ст. 268–272, 286 КАС України. Судове засідання у справі провести 23 лютого 2026 року, без повідомлення (виклику) сторін, у якому вирішити питання про поновлення строку на оскарження постанови. Витребувано з ІНФОРМАЦІЯ_1 матеріали справи про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 210 КУпАП (постанова про адміністративне правопорушення №2052 від 22.09.2025).
Ухвалою судді від 23.02.2026 відкладено розгляд справи за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення. Провести судове засідання у справі 05 березня 2026 року без повідомлення (виклику) сторін. Витребувати (повторно) з ІНФОРМАЦІЯ_1 матеріали справи про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 210 КУпАП (постанова про адміністративне правопорушення №2052 від 22.09.2025).
02.03.2026 до суду від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву з доданими матеріалами справи про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 
03.03.2026 до суду від представника позивача надійшла заява про стягнення витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 5 000,00 грн. з додатками.

Щодо вирішення питання про поновлення строку на оскарження постанови, суд виходить з наступного.
Встановлено, що оскаржувана постанова винесена 22.09.2025, зазначений позов подано 11.02.2026, у зв`язку з чим, десятиденний строк звернення до суду, позивачем пропущений.
Однак, позивач просить суд визнати поважними причини пропуску строку та поновити строк на оскарження постанови, оскільки постанову №2052 від 22.09.2025 позивач ОСОБА_1 не отримував, проте представник позивача 03.02.2026 у приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_1 ознайомився з матеріалами справи, про що надано відповідне підтвердження.
Відповідно до наданих відповідачем, на вимогу суду, матеріалів справи відносно ОСОБА_1 , не вбачається відомостей щодо дати отримання позивачем оскаржуваної постанови, як і не надано жодних інших доказів вручення та/або направлення та отримання ОСОБА_1 копії оскаржуваної постанови від 22.09.2025.
Відповідно до ч.1 ст.121 КАС України, суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.
Отже, вказані обставини, зазначені представником позивача, вважаю поважними причинами пропуску строку та вважаю за необхідне поновити позивачу строк звернення до адміністративного суду.
З огляду на викладене, клопотання позивача про поновлення строку на оскарження постанови №2052 від 22.09.2025 - підлягає задоволенню, а строк звернення ОСОБА_1 до адміністративного суду поновленню.
Суд, всебічно та повно з`ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши у сукупності усі докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до наступного.
Частинами 1, 2 ст. 2 КАС України передбачено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Згідно зі ст. 19 Конституції України органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Порядок діяльності органів державної влади, їх посадових осіб, уповноважених складати протоколи про адміністративні правопорушення, розглядати справи про такі правопорушення та притягати винних осіб до адміністративної відповідальності за їх вчинення, регулюється Кодексом України про адміністративні правопорушення.
Так, згідно зі ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови (ст. 245 КУпАП).
Згідно зі ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні усіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.
Стаття 280 КУпАП вимагає від органу (посадової особи) при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, чи заподіяно матеріальну шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Згідно зі ст. 283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі, яка, зокрема, повинна містити опис обставин, установлених під час розгляду справи, прийняте у справі рішення.
Аналізуючи наведені положення законодавства, слід дійти висновку, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення уповноважена особа має всебічно, повно і об`єктивно з`ясувати обставини справи, оцінити наявні докази. Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в т.ч. вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами.
При цьому, суд враховує, що особа вважається невинуватою до тих пір, поки її вина не буде доказана у встановленому законом порядку. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь (ст. 62 Конституції України)
У зв`язку із застосуванням даного принципу саме відповідач, як особа, що виявила факт адміністративного правопорушення, повинен довести наявність події і складу адміністративного правопорушення та винуватість особи, тобто наявність законних підстав для притягнення позивача до адміністративної відповідальності.
Крім того, відповідно до вимог статей 9, 77 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. При цьому, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Частиною 3 ст.210 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, що вчинено в особливий період.
Диспозиція вказаної норми є бланкетною та відсилає до іншого законодавства, яке зокрема регулює порядок проведення правил військового обліку.
Судом встановлено, що 22.09.2025 начальником ІНФОРМАЦІЯ_3 , полковником ОСОБА_3 було розглянуто справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 та встановлено, що під час загальної мобілізації, громадянин ОСОБА_1 , визнаний ВЛК від 03.07.2006 непридатним в мирний час, обмежено придатним у воєнний час, порушуючи вимоги п. 2 Перехідних положень ЗУ № 3621-ІХ «Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення прав військовослужбовців та поліцейських на соціальний захист» від 21.03.2024 (із змінами, внесеними згідно із Законом №4235-ІХ від 12.02.2025), згідно яких громадян України віком від 25 до 60 років, які були визнані обмежено придатними до військової служби до набрання чинності цим Законом зобов`язані до 5 червня 2025 року пройти повторний медичний огляд з метою визначення придатності до військової служби, абзаців 2,4 частини 1, абзаців 7,8 пункту 3 статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію, абзаців 2-6 частини 10 статті 1 Закону України «Про військовий облік і військову службу», підпунктів 2,4 пункту 1 Додатку 2 до Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затвердженого постановою КМУ від 30.12.2022 «1487, пунктів 21, 22, 69 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період затвердженого Постановою КМУ від 16.05.2024 №560 «Про затвердження Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період», не пройшов до 5 червня 2025 року повторний медичний огляд з метою визначення придатності до військової служби.
Враховуючи, що вищезазначені дії (бездіяльність) скоєні в умовах особливого періоду, то громадянин ОСОБА_1 скоїв адміністративне правопорушення, передбачене частиною третьою статті 210 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі — КУпАП), та на нього накладено штраф у сумі 17 000,00 грн.
Про розгляд справи ОСОБА_1 був повідомлений завчасно, а саме 09.09.2025, що підтверджується його підписом в протоколі про адміністративне правопорушення №2052 від 09.09.2025. 
При цьому, відповідно до вказаного протоколу №2052 від 09.09.2025, вбачається, що у графі пояснення і зауваження особи, яка притягається до адміністративної відповідальності жодних зауважень не зазначено.
Разом з тим, відповідно до наданих суду копій матеріалів справи, убачається, що до цієї справи долучено: консультативний висновок спеціаліста відносно ОСОБА_1 від 05.09.2025; копію військового квитка ОСОБА_1 з відповідними відмітками; письмові пояснення ОСОБА_1 від 09.09.2025 з викладенням позиції останнього, який вину не визнає; витяг з Резерв від 02.09.2025 ( ОСОБА_1 – не військовозобов`язаний); письмові пояснення адвоката Сухорукової Н.М. 15.09.2025 (отримано 16.09.2025); копія облікової карки.
Отже, про винесенні оскаржуваної постанови від 22.09.2025, відповідачем враховані пояснення та документи надані ОСОБА_1 та його адвокатом, що спростовує доводи адвоката про їх не врахування при вирішенні вказаного питання.
Відповідно до вимог абзацу п`ятого частини десятої статті 1 Закону, громадяни України, які приписані до призовних дільниць або перебувають у запасі Збройних Сил України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, чи проходять службу у військовому резерві, зобов`язані виконувати правила військового обліку, встановлені законодавством.
Згідно Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, закріплених у Додатку 2 до Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30.12.2022 №1487, призовники, військовозобов`язані та резервісти повинні:
1) перебувати на військовому обліку: за задекларованим (зареєстрованим) місцем проживання - у відповідних районних (міських) територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки (військовозобов`язані СБУ - у Центральному управлінні або регіональних органах СБУ (далі - органи СБУ), військовозобов`язані Служби зовнішньої розвідки - у відповідному підрозділі Служби зовнішньої розвідки). Крім того, призовники, військовозобов`язані та резервісти, які проживають в селах та селищах, а також у містах, де відсутні відповідні районні (міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, повинні перебувати на персонально-первинному військовому обліку у відповідних виконавчих органах сільських, селищних, міських рад;
2) прибувати за викликом районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ, підрозділів Служби зовнішньої розвідки на збірні пункти, призовні дільниці, до територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ, підрозділів Служби зовнішньої розвідки у строки, зазначені в отриманих ними документах (мобілізаційних розпорядженнях, повістках, розпорядженнях) районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ, підрозділів Служби зовнішньої розвідки для взяття на військовий облік та визначення призначення на особливий період, оформлення військово- облікових документів, проходження медичного огляду, направлення на підготовку з метою здобуття або вдосконалення військово-облікової спеціальності, призову на військову службу або на навчальні (перевірочні) та спеціальні збори військовозобов`язаних та резервістів;
8) особисто повідомляти в семиденний строк органам, в яких вони перебувають на військовому обліку, про зміну персональних даних, зазначених у статті 7 Закону України “Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів”, а також надавати зазначеним органам документи, що підтверджують право на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації з підстав, визначених у статті 23 Закону України “Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію”.
Відповідно до вимог частини 11 статті 38 Закону, призовники, військовозобов`язані, резервісти в разі зміни їх сімейного стану, стану здоров`я, адреси місця проживання (перебування), освіти, місця роботи, посади зобов`язані особисто в семиденний строк повідомити про такі зміни відповідні органи, де вони перебувають на військовому обліку, у тому числі у випадках, визначених Кабінетом Міністрів України, через центри надання адміністративних послуг та інформаційно-телекомунікаційні системи.
У відповідності до частини першої статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», громадяни зобов`язані: з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, військовозобов`язані, резервісти Служби зовнішньої розвідки України - за викликом Служби зовнішньої розвідки України) для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період.
Частиною 3 статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» визначено, що під час мобілізації громадяни зобов`язані з`явитися до військових частин або на збірні пункти територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строки, зазначені в отриманих ними документах (мобілізаційних розпорядженнях, повістках керівників територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки), або у строки, визначені командирами військових частин (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом керівників органів, в яких вони перебувають на військовому обліку, військовозобов`язані, резервісти Служби зовнішньої розвідки України - за викликом керівників відповідних підрозділів Служби зовнішньої розвідки України, військовозобов`язані оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - за викликом керівників відповідних органів управління центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері цивільного захисту).
Як встановлено, під час складання протоколу №2052 від 09.09.2025 про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 ознайомлений під особистий підпис з правами та обов`язками особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, в тому числі зі змістом статті 268 Кодексу України про адміністративні правопорушення та статті 63 Конституції України. 
Доказом підтвердження присутності ОСОБА_1 при складанні протоколу про адміністративне правопорушення №2052 від 09.09.2025 є той факт, що останній власноруч поставив свій підпис у самому протоколі.
Відповідно до матеріалів, наданих суду представником відповідача, установлено, що згідно даних Єдиного електронного реєстру військовозобов`язаних «Оберіг» громадянин ОСОБА_1 перебуває на військовому обліку ІНФОРМАЦІЯ_1 з 03.09.2025.
Положенням про військово-лікарську експертизу в Збройних силах України затвердженого Наказом МОУ від 14.08.2008 №402 визначено, що під час дії воєнного стану висновок ВЛК діє один рік. Під час складання протоколу №2052 від 09.09.2025 мались відомості про те, що позивач уточняв відомості про стан здоров`я лише 05.09.2025. До цього часу останню військово-лікарську комісію позивач проходив 22.10.1992, за якою був визнаний непридатним в мирний час, обмежено придатним у воєнний час.
Водночас, встановлено, що такі обставини не заперечуються і стороною позивача.
Відповідно до п.2 Прикінцевих та перехідні положень Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення прав військовослужбовців та поліцейських на соціальний захист» від 21.03.2024 3621-ІХ «Установити, що громадяни України віком від 25 до 60 років, які були визнані обмежено придатними до військової служби до набрання чинності цим Законом (крім осіб, визнаних в установленому порядку особами з інвалідністю), з дня набрання чинності цим Законом зобов`язані до 5 червня 2025 року пройти повторний медичний огляд з метою визначення придатності до військової служби. Такі громадяни зобов`язані самостійно звернутися до територіального центру комплектування та соціальної підтримки (військовозобов`язані та резервісти Служби безпеки України - до Центрального управління або регіональних органів Служби безпеки України, військовозобов`язані та резервісти розвідувальних органів України - до відповідного підрозділу розвідувальних органів України) або через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного та резервіста з метою отримання направлення на військово-лікарську комісію для проходження медичного огляду».
Відповідно до пункту 22 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 2024 р. № 560 "Про затвердження Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період” Резервісти та військовозобов`язані протягом 60 днів з дня набрання чинності Указом Президента України про оголошення мобілізації, затвердженим Верховною Радою України, зобов`язані уточнити свої облікові дані (адресу місця проживання, номери засобів зв`язку, адреси електронної пошти (за наявності) та інші персональні дані) через центри надання адміністративних послуг або електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста, або у районному (міському) територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки за місцем свого перебування. До персональних відомостей відповідно до пункту 17-1 статті 7 Закону України «Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів» відносяться результати медичних оглядів, що проводяться з метою визначення ступеню придатності виконання військового обов`язку.
Отже, Закон зобов`язує громадянина самостійно з`явитись до територіального центру комплектування та соціальної підтримки з метою отримання направлення на військово-лікарську комісію для проходження медичного огляду, у визначений строк.
Доказів щодо самостійного звернення позивача у період визначений Законом (до 05.06.2025 для проходження повторного медичного огляду з метою визначення придатності до військової служби) до територіального центру комплектування та соціальної підтримки з метою отримання направлення на військово-лікарську комісію для проходження медичного огляду, стороною позивача не надано.
Таким чином, притягнення позивача ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, є законним та обґрунтованим, так як позивач не уточнив відомості про стан здоров`я та не пройшов вчасно військово-лікарську комісію.
Доводи сторони позивача, викладені у позовній заяві, суд вважає безпідставними та такими, що спростовуються вищевикладеним. 
Враховуючи вищенаведене у сукупності, суд доходить висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Сухорукова Н.М., є безпідставними та необґрунтованими, а тому до задоволення не підлягають з вищевикладених мотивів.
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Отже, обов`язок доказування в адміністративному судочинстві визначений статтею 71 КАС України розподіляється таким чином, що позивач повинен довести обставини, якими він обґрунтовує позовні вимоги, тобто підставу позову, а відповідач повинен довести обставини, якими він обґрунтовує заперечення проти позову, що відповідає правій позиції Верховного Суду, яка викладена у постановах від 14.03.2018 у справі № 760/2846/17 та від 14.02.2018 по справі № 536/583/17.
Відповідачем на дотримання вимог ч. 2 ст. 77 КАС України доведено правомірність притягнення позивача до адміністративної відповідальності, адже зміст оскаржуваної постанови відображає склад адміністративного правопорушення.
Таким чином, суд дійшов висновку, що начальник ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 діяв правомірно, врахувавши всі обставини справи, дійшов обґрунтованого висновку про наявність в діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.210 КУпАП, за наслідками чого виніс постанову про накладення адміністративного стягнення у відповідності до вимог чинного законодавства.
Враховуючи викладене, суд вважає, що оспорювана постанова про накладення адміністративного стягнення є правомірною, і підстав для її скасування не вбачає, обставини вчинення позивачем адміністративного правопорушення підтверджені наявними матеріалами справи.
У відповідності до ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення.
Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд приходить до висновку, що у задоволенні позову належить відмовити повністю.
Відповідно до ст.139 КАС України у зв`язку з відмовою в задоволенні позову судові витрати пов`язані з розглядом справи покладаються на позивача. 
Керуючись ст.ст. 139, 241-246, 250, 286 КАС України, суд,-
УХВАЛИВ:
Визнати поважними причини пропуску строку звернення ОСОБА_1 до адміністративного суду та поновити пропущений строк.
Позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення - залишити без задоволення. 
Постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення №2052 від 22.09.2025, складену начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 полковником ОСОБА_3 , відносно ОСОБА_1 за ч.3 ст. 210 Кодексу України про адміністративні правопорушення у вигляді штрафу у розмірі 17 000,00 грн. - залишити без змін.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повне рішення суду складено 09 березня 2026 року.

Суддя       І.А. Крамаренко