Справа № 309/3875/24 
Провадження № 1-кп/309/235/24

В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 лютого 2026 року м. Хуст
Хустський районний суд Закарпатської області 
в складі: головуючого-судді: ОСОБА_1 
секретаря судового засідання: ОСОБА_2 
з участю прокурора: ОСОБА_3 
обвинуваченого: ОСОБА_4 
потерпілої: ОСОБА_5 
захисників: ОСОБА_6 , ОСОБА_7 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Хуст кримінальне провадження № 12024071050000406 від 09.07.2024 року відносно:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , тимчасово проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , з середньою спеціальною освітою, пенсіонера, одруженого, раніше не судимого, 
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України, 
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_4 обвинувачується в тому, що він, в порушення вимог ст. 28 Конституції України, згідно якої кожен має право на повагу до його гідності, а також в порушення вимог Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», безпричинно, умисно, систематично вчиняв психологічне насильство по відношенню своєї дружини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що призвело до її психологічних страждань. 
Зокрема, 04.10.2023 року біля 14:00 год. ОСОБА_4 , прийшовши до будинку де проживає його дружина ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_3 , вчинив відносно своєї дружини ОСОБА_5 домашнє насильство психологічного та економічного характеру, що проявилось у словесних образах потерпілої нецензурними словами, та розбив на будинкові вікно, за що постановою Хустського районного суду Закарпатської області від 06.10.2023 р. ОСОБА_4 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.
22.01.2024 року біля 09:10 год. ОСОБА_4 , прийшовши до будинку де проживає його дружина ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_3 , вчинив відносно своєї дружини ОСОБА_5 домашнє насильство психологічного характеру, що проявилось у словесних образах потерпілої нецензурними словами, за що постановою Хустського районного суду Закарпатської області від 08.02.2024 р. ОСОБА_4 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП. 
В подальшому, 29.06.2024 року біля 09:30 год. ОСОБА_4 , знаходячись у приміщенні АВС «Росинка», що по вул. Львівська м. Хуст Закарпатської області, у якому працює потерпіла ОСОБА_5 , діючи з прямим умислом, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, передбачаючи їх можливі суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, маючи на меті заподіяння психологічних страждань своїй дружині ОСОБА_5 , вчинив відносно неї домашнє насильство психологічного характеру, що проявилось у словесних образах потерпілої нецензурними словами, заподіявши потерпілій психологічного страждання у вигляді душевних переживань, почуття тривоги, страху, приниженості.
Таким чином, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України за кваліфікуючими ознаками - домашнє насильство, тобто умисне систематичне вчинення психологічного насильства щодо особи, з якою винний перебуває у близьких відносинах, що призвело до психологічних страждань та погіршення якості життя потерпілої особи.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.126-1 КК України не визнав. Суду пояснив, що у конфліктних відносинах з дружиною перебувають з 2023 року. Потерпіла сама створила таку ситуацію, оскільки не допускає його до їх спільного майна. 04.10.2023 р. з потерпілою не бачився, а розбив вікно на будинку, який є його співвласністю. 29.06.2024 р. він був у магазині «Росинка» разом зі своїм кумом ОСОБА_8 , потерпіла взяла віник, після чого вони одразу вийшли. Нецензурно ніколи не висловлювався в адресу потерпілої, винуватим себе не визнає. 
Потерпіла ОСОБА_5 в судовому засіданні пояснила, що з обвинуваченим з 2023 року перебувають у неприязних стосунках. Рік тому вона була на операції і коли приїхала додому, то ОСОБА_4 забрав всі речі і поїхав. Потім постійно влаштовував скандали, кричав, пошкодив скло на будинку. За 2023 р. не давав спокійно працювати, погрожував фізичною розправою. Конфлікти відбувалися за адресою їх проживання. Останній інцидент мав місце 29.06.2024 року у приміщенні магазину АВС «Росинка». 
Свідок ОСОБА_9 в судовому засіданні суду показала, що працює продавцем АВС «Росинка» в м. Хуст по вул. Львівська. Саму подію 29.06.2024 р. не побачила, оскільки працювала у той день після обіду. До цього часу коли обвинувачений приходив у магазин, то постійно ображав потерпілу, заважав працювати.
Свідок ОСОБА_10 в судовому засіданні пояснила, що працює продавцем магазину «Росинка» по вул. Львівська в м. Хуст. Їй відомо, що обвинувачений з потерпілою спільно не проживають. Конфлікти почалися влітку 2024 р. коли обвинувачений кожен день приходив у магазин, щось фотографував, кричав, нецензурно ображав потерпілу при покупцях. 
Свідок ОСОБА_8 в судовому засіданні показав, що є кумом ОСОБА_4 29.06.2024 р. він разом з ОСОБА_4 прийшли до магазину «Росинка» по вул. Львівська м. Хуст і ОСОБА_4 попросив потерпілу відкрити двері автомагазину щоб взяти акумулятор, на що потерпіла відповіла, що там нема нічого ОСОБА_4 .. Обвинувачений нічого не сказав, вони розвернулись і пішли геть. 
Вина обвинуваченого ОСОБА_4 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України, стверджується також сукупністю зібраних по справі та досліджених в судовому засіданні письмових доказів, а саме:
- протоколом прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від 08.07.2024 року відповідно до якого 29.06.2024 р. біля 09:30 год. в м. Хуст по вул. Львівська у приміщенні АВС «Росинка» ОСОБА_4 виражався нецензурними словами в адресу ОСОБА_5 ;
- витягом № 12024071050000406 від 09.07.2024 з Єдиного реєстру досудових розслідувань, який підтверджує внесення відомостей про кримінальне правопорушення за ст. 126-1 КК України;
- постановою Хустського районного суду Закарпатської області від 06.10.2023 року про притягнення ОСОБА_4 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП;
- постановою Хустського районного суду Закарпатської області від 08.02.2024 року про притягнення ОСОБА_4 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.
У ході судового слідства суд дослідив всі докази, надані сторонами обвинувачення і захисту, із дотриманням принципу змагальності і свободи в поданні ними суду своїх доказів і у доведені перед судом їх переконливості.
Невизнання вини обвинуваченим ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України суд оцінює критично та вважає його покази такими, що спрямовані на уникнення відповідальності, виходячи з наступного.
Статтею 126-1 КК України передбачено кримінальну відповідальність за вчинення домашнього насильства, тобто умисне систематичне вчинення фізичного, психологічного або економічного насильства щодо подружжя чи колишнього подружжя або іншої особи, з якою винний перебуває (перебував) у сімейних або близьких відносинах, що призводить до фізичних або психологічних страждань, розладів здоров`я, втрати працездатності, емоційної залежності або погіршення якості життя потерпілої особи.
Відповідно до ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» (далі Закону) домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.
За твердженням потерпілої ОСОБА_4 вчинив щодо неї домашнє насильство у двох формах: економічне, психологічне.
Згідно із приписами ст. 1 Закону економічне насильство - форма домашнього насильства, що включає умисне позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна, коштів чи документів або можливості користуватися ними, залишення без догляду чи піклування, перешкоджання в отриманні необхідних послуг з лікування чи реабілітації, заборону працювати, примушування до праці, заборону навчатися та інші правопорушення економічного характеру; психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.
Потерпіла дала показання суду про те, що обвинувачений є її чоловіком; разом проживали у спільному будинку. Останній агресивний, безпідставно ображає її нецензурними словами, влаштовує конфлікти. Таку поведінку обвинувачений допускав у присутності працівників та відвідувачів магазину, де сторони працювали разом. Вона відчувала себе приниженою, розгубленою. Зазначила, що загалом неправомірна поведінка обвинуваченого призвела до втрати нею повноцінного відпочинку, погіршення якості життя.
Вказала, що за її заявами обвинувачений був двічі притягнутий до адміністративної відповідальності за насильство в сім`ї.
Показання потерпілої є логічними, послідовними, узгоджуються із іншими дослідженими судом доказами, тому суд приймає ці показання як належні й допустимі.
Таким чином, ОСОБА_4 , вчиняючи домашнє насильство щодо своєї дружини, кожного разу завдавав шкоди її психологічному здоров`ю.
Так, за висновком ВС систематичність як ознака складу кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК, може бути підтверджена попереднім притягненням особи до адміністративної відповідальності не менше двох разів за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173-2 КУпАП. Попереднє притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення домашнього насильства за умови подальшої повторюваності протиправних дій щодо певної потерпілої особи чи осіб і настання конкретних наслідків, визначених законодавцем як більш тяжкі, ніж ті, що зазначені в КУпАП, не свідчить про подвійне притягнення особи до юридичної відповідальності одного виду за те саме правопорушення. Адміністративним проступком, відповідальність за який наступає за ст. 173-2 КУпАП, може визнаватися вчинення домашнього насильства, яке не є тривалим чи систематичним. Натомість систематичність як ознака кримінально-караного діяння означає повторюваність тотожних чи схожих дій чи бездіяльності, кожне з яких само по собі може створювати враження незначного, але їх вчинення у своїй сукупності досягають того рівня якості, коли у цілому діяння набувають ознак кримінального правопорушення, призводячи до наслідків, визначених диспозицією ст. 126-1 КК (фізичні або психологічні страждання, розлади здоров`я, втрата працездатності, емоційна залежність або погіршення якості життя). Тобто для кваліфікації дій винуватої особи важливо, що насильницькі дії вчиняються систематично, а систему може становити як неодноразово застосована одна із трьох форм насильства, зазначена у ст. 126-1 КК, так і різна варіативність поєднання як фізичного, так і психологічного та економічного насильства щодо однієї і тієї самої потерпілої особи чи осіб. При цьому кількісний критерій систематичності як ознака домашнього насильства полягає в учиненні трьох і більше актів насильства.
Також вина ОСОБА_4 доведена показами свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , які зазначали, що дійсно протягом тривалого часу, через конфлікті стосунки у сім`ї, обвинувачений ображав потерпілу.
Суд критично оцінює покази свідка ОСОБА_8 , який є кумом ОСОБА_4 та в такий спосіб намагається применшити винуватість останнього. Твердження свідка, що він не чув щоб ОСОБА_4 ображав нецензурними словами потерпілу, спростовано його ж показами про сімейний конфлікт між сторонами.
Розгляд провадження провадився відносно обвинуваченого в межах пред`явленого йому обвинувачення. При встановлених обставинах, оцінюючи зібрані докази, суд вважає, що винуватість обвинуваченого у вчиненні вищезазначеного кримінального правопорушення в судовому засіданні доведена повністю і зібраних доказів достатньо для визнання його винним.
Аналізуючи та оцінюючи досліджені в судовому засіданні докази, суд вважає, що винуватість ОСОБА_4 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України повністю доведена.
Дії обвинуваченого ОСОБА_4 суд кваліфікує за ст. 126-1 Кримінального кодексу України - домашнє насильство, тобто умисне систематичне вчинення психологічного насильства щодо особи, з якою винний перебуває у близьких відносинах, що призвело до психологічних страждань та погіршення якості життя потерпілої особи.
При призначенні обвинуваченому ОСОБА_4 покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого правопорушення, у якому обвинувачується ОСОБА_4 , у відповідності до ст. 12 КК України кримінальне правопорушення передбачене ст.126-1 КК України є нетяжким злочином, також суд враховує дані про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, за місцем проживання характеризується позитивно.
Обставин, які пом`якшують покарання судом не встановлено.
Обставини передбачені ст. 67 КК України, що обтяжують покарання - вчинення кримінального правопорушення щодо особи похилого віку.
Суд приймає до уваги також досудову доповідь, надану органом пробації на підставі зібраної інформації, що характеризує особистість обвинуваченого, його спосіб життя, історію правопорушень, а також середню ймовірність вчинення повторного правопорушення та середню ймовірність небезпеки для суспільства, у тому числі для окремих осіб, орган пробації вважає, що ОСОБА_4 без позбавлення волі або обмеження волі на певний строк можливе та не становить високу небезпеку для суспільства. 
Статтею 50 КК України встановлено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами, а відповідно до ст. 65 КК України встановлено, що особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, а тому суд враховуючи вищезазначене, ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, характеристику з місця проживання, вік обвинуваченого, раніше не судимого, його стан здоров`я, на обліку у психіатра, нарколога не перебуває, одруженого, вважає за необхідне призначити обвинуваченому покарання в межах, передбачених санкцією ст. 126-1 КК України, що відповідає принципам справедливості, співмірності та індивідуалізації покарання, є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого і попередження нових злочинів. 
Враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, який не працює, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, раніше не судимий, суд вважає що виправлення обвинуваченого, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень, можливе при призначенні йому покарання у виді пробаційного нагляду з покладенням обов`язків, передбачених ст. 59-1 КК України.
Крім того, суд враховує, що відповідно до частини першої статті 91-1 КК України в інтересах потерпілого від злочину, пов`язаного з домашнім насильством, одночасно з призначенням покарання, не пов`язаного з позбавленням волі, або звільненням з підстав, передбачених Кримінальним кодексом України, від кримінальної відповідальності чи покарання, суд може застосувати до особи, яка вчинила домашнє насильство, один або декілька обмежувальних заходів, відповідно до якого (яких) на засудженого можуть бути покладені такі обов`язки:
1) заборона перебувати в місці спільного проживання з особою, яка постраждала від домашнього насильства;
2) обмеження спілкування з дитиною у разі, якщо домашнє насильство вчинено стосовно дитини або у її присутності;
3) заборона наближатися на визначену відстань до місця, де особа, яка постраждала від домашнього насильства, може постійно чи тимчасово проживати, тимчасово чи систематично перебувати у зв`язку з роботою, навчанням, лікуванням чи з інших причин;
4) заборона листування, телефонних переговорів з особою, яка постраждала від домашнього насильства, інших контактів через засоби зв`язку чи електронних комунікацій особисто або через третіх осіб;
5) направлення для проходження програми для кривдників.
Такі заходи застосовуються до особи, яка на момент вчинення домашнього насильства досягла 18-річного віку на строк від одного до трьох місяців і за потреби можуть бути продовжені на визначений судом строк, але не більше як на 12 місяців.
У цьому кримінальному провадженні обвинувачений ОСОБА_4 визнається винним у вчиненні домашнього насильства, що призвело до психологічних страждань та погіршення якості життя потерпілої особи.
Вирішуючи питання щодо необхідності застосування до обвинуваченого ОСОБА_4 обмежувальних заходів, суд враховує, що захист від домашнього насильства є надзвичайно важливим, соціально значущим і актуальним завданням, вирішення якого носить важливий характер. Домашнє насильства починається з «незначних дрібниць». Потерпілим від нього здебільшого стають жінки та діти.
Тому, з урахуванням викладеного та обставин вчиненого кримінального правопорушення, системний характер таких дій з боку обвинуваченого, суд приходить до висновку про необхідність застосування до ОСОБА_4 обмежувального заходу у виді направлення для проходження програми для кривдників, оскільки це сприятиме виправленню обвинуваченого, покращенню психологічного здоров`я потерпілої, а призначене судом покарання та обмежувальний захід у своїй сукупності будуть необхідними і достатніми для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.
Так, застосування відносно ОСОБА_4 , відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 91-1 КК України, обмежувального заходу у виді направлення його для проходження програми для кривдників строком на 3 (три) місяці, суд вважає доречним та необхідним.
Програма для кривдника - комплекс заходів, що формується на основі результатів оцінки ризиків та спрямований на зміну насильницької поведінки кривдника, формування у нього нової, неагресивної психологічної моделі поведінки у приватних стосунках, відповідального ставлення до своїх вчинків та їх наслідків, у тому числі до виховання дітей, на викорінення дискримінаційних уявлень про соціальні ролі та обов`язки жінок і чоловіків (стаття 1 Закону України «Про запобігання та протидії домашньому насильству»).
Метою корекційної програми є допомога особі, яка вчинила насильство, в осмисленні власної насильницької поведінки, усвідомленні її витоків, проявів, наслідків для особистого життя та життя оточуючих, налагодженні гармонійного життя з родиною та в суспільстві, а також в усвідомленні того, що домашнє насильство - це порушення прав людини, яке карається відповідно до чинного законодавства.
Завданнями програми є: сприяння зміні насильницької поведінки кривдника; сприяння засвоєнню кривдником моделі сімейного життя на засадах тендерної рівності, взаєморозуміння: взаємоповаги і дотримання прав усіх членів родини, формування у кривдника конструктивної моделі поведінки у приватних стосунках; сприяння оволодінню кривдником знаннями про основні норми законодавства в сфері запобігання та протидії домашньому насильству та/або насильству за ознакою статі, а також про види відповідальності за його вчинення; формування у кривдника відповідального ставлення до власної поведінки та її наслідків для себе та оточуючих; сприяння розвитку у кривдника емоційного інтелекту та самосвідомості; розвиток навичок кривдника до конструктивного безконфліктного спілкування, ефективної та ненасильницької комунікації; розвиток здатності кривдника виявляти, аналізувати та усвідомлювати свої негативні думки, когнітивні фільтри, помилки, емоції, керувати ними, розуміти їх наслідки.
Кримінальним правопорушенням матеріальну шкоду не завдано.
Цивільний позов не заявлено.
На стадії досудового розслідування експертизи не проводились, витрати на проведення експертизи відсутні.
Заходи забезпечення кримінального провадження під час судового провадження не застосовувалися.
Керуючись ст.ст. 381, 382, 373, 374, 394 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В :
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого 126-1 КК України та призначити покарання у виді пробаційного нагляду строком 1 (один) рік.
У відповідності до ст. 59-1 КК України покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки:
- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання, роботи;
- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації;
- виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою.
На підставі п. 5 ч. 1 ст. 91-1 КК України застосувати до обвинуваченого ОСОБА_4 обмежувальний захід, поклавши на нього обов`язок пройти програму для кривдників на строк три місяця, виконання якого покласти на виконавчий комітет Хустської міської ради Закарпатської області.
Виконавчому комітету Хустської міської ради Закарпатської області забезпечити виконання покладеного на ОСОБА_4 обмежувального заходу у вигляді проходження програми для кривдників, передбаченої Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» протягом трьох місяців.
Строк відбуття покарання ОСОБА_4 рахувати з моменту постановки засудженого на облік уповноваженим органом з питань пробації.
Роз`яснити обвинуваченому, що умисне невиконання обмежувальних заходів, передбачених ст. 91-1 КК України або умисне невиконання обмежувальних приписів, або умисне ухилення від проходження програми для кривдників особою, щодо якої такі заходи застосовані судом, є підставою для притягнення до кримінальної відповідальності за ст. 390-1 КК України.
Контроль за поведінкою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , покласти на уповноважений орган з питань пробації за місцем його проживання, зокрема на Хустський РВ № 2 філії ДУ «Центр пробації» в Закарпатській області, а також на Хустський РУП ГУНП в Закарпатській області на підставі наказу МВС № 124 від 25.02.2019 «Про затвердження Порядку взяття на профілактичний облік, проведення профілактичної роботи та зняття з профілактичного обліку кривдника уповноваженим підрозділом органу Національної поліції України».
Запобіжний захід до набрання вироком законної сили ОСОБА_4 не обирався. 
На вирок може бути подана апеляція до Закарпатського апеляційного суду через Хустський районний суд протягом 30 днів з моменту його проголошення, а обвинуваченим в той же строк з моменту вручення копії вироку.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку, а копія вироку обвинуваченому та прокурору підлягає врученню негайно після проголошення.

Суддя Хустського
районного суду ОСОБА_1