ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 548/28/26  Номер провадження 33/814/521/26	Головуючий у 1-й інстанції Коновод О. В.  Доповідач ап. інст. Костенко В. Г.	

ПОСТАНОВА ПО СПРАВІ ПРО АДМІНПРАВОПОРУШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
02 квітня 2026 року 	м. Полтава	

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду Костенко В.Г.,
з секретарем Гнітько А.М.,
з участю захисника Павелка Р.С.,
представника потерпілої ОСОБА_1 - адвоката Кузьменка Є.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Полтава справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника Павелка Р.С. в інтересах особи, яка притягується до адміністративної відповідальності – ОСОБА_2 , на постанову судді Хорольського районного суду Полтавської області від 26 лютого 2026 року,

ВСТАНОВИВ:

Цією постановою ОСОБА_2 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Величківка Лубенського району Полтавської області, мешканець с. Новооріхівка Миргородського району Полтавської області, громадянин України, розлучений, працюючий трактористом в СВК «Перемога»,

визнаний винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КпАП України, з накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн.
Постановлено стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 665,60 грн. 
Згідно з постановою судді, ОСОБА_2 визнаний винуватим у тому, що він 26 грудня 2025 року о 10 годині 10 хвилин на а/д Київ-Харків-Довжанський, 237 км, керуючи автомобілем ЗАЗ-Т13110, реєстраційний номерний НОМЕР_1 , в порушення вимог п.10.1,10.3 Правил дорожнього руху України, під час перестроювання вліво для здійснення розвороту не впевнився в безпечності маневру, внаслідок потерпіла ОСОБА_1 , яка на автомобілі HYUNDAI SANTA FE, реєстраційний номер НОМЕР_2 , рухалася позаду в попутному напрямку, почала гальмувати і змінювати напрямок руку та здійснила наїзд на металевий відбійник.
Внаслідок ДТП автомобіль отримав механічні пошкодження.
В апеляційній скарзі захисник просить скасувати постанову судді, а провадження у справі закрити на підставі п.1 ст.247 КпАП України.
При цьому заперечує порушення ОСОБА_2 Правил дорожнього руху України та стверджує про наявність таких порушень в діях водія ОСОБА_1 .
Наголошує, що ОСОБА_1 здійснила виїзд на смугу для розвороту, а на схемі ДТП слідів гальмування її автомобіля не зафіксовано.
Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення захисника на підтримання доводів апеляційної скарги, думку представника потерпілої про законність та обгрунтованість судового рішення, перевіривши докази та доводи апеляційної скарги, приходжу до такого.
Висновки судді про доведеність вини ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення за наведених у постанові обставин ґрунтуються на зібраних у встановленому порядку і перевірених в судовому засіданні доказах.
Диспозицією ст.124 КпАП України передбачена відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху Правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.
Під механізмом дорожньо-транспортної пригоди розуміють систему часових, динамічних та інших зв`язків окремих етапів, обставин і чинників, що формують сліди на взаємодіючих об`єктах під час розвитку дорожньо-транспортної події. Механізм ДТП складається із процесу, який можна розділити на три етапи: зближення з перешкодою, безпосередня взаємодія та розміщення після взаємодії. З`ясування умов та наслідків протікання цих процесів відіграє важливу роль у встановленні винуватості особи.
Спосіб вчинення ДТП - це спосіб дії особи, яка керує транспортним засобом в складному механізмі дорожньо-транспортної пригоди. Усі ці дії і передують настанню негативних наслідків. Спосіб дії створює початок некерованого руху транспортного засобу, що розвивається спонтанно у вигляді взаємодії неживих об`єктів. Для них є характерним зв`язок суб`єктивних і об`єктивних чинників, що проявляються в кожному конкретному випадку в різноманітних взаємозв`язках.
Причинний зв`язок в автотранспортних правопорушеннях відрізняється тим, що він встановлюється не між діями водія та наслідками, що настали, а між порушеннями правил дорожнього руху й відповідними наслідками.
Причинний зв`язок - це об`єктивний зв`язок між дією (бездіяльністю) тієї чи іншої особи і певним наслідком. Встановити причини - означає дати відповідь на запитання про те, чому явище відбувається, чим воно викликане, що знаходиться в його основі.
Діяння полягає в порушенні правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту. Воно може вчинятися шляхом дії або бездіяльності й полягати у вчиненні дій, заборонених правилами або у невиконанні дій, які особа може і зобов`язана вчинити відповідно до вимог правил безпеки руху й експлуатації транспорту.
Причинний зв`язок між діянням і наслідками має місце тоді, коли порушення правил безпеки руху або експлуатації транспорту, допущене винуватою особою, неминуче зумовлює шкідливі наслідки, передбачені ст.124 КпАП України.
З мотивувальної частини оскаржуваної постанови видно, що суддя місцевого суду ретельно з`ясував і зазначив: 1) у чому саме полягали названі у цій статті порушення; 2) які норми правил безпеки дорожнього руху не додержано; 3) чи є причинний зв`язок між цими порушеннями та передбаченими законом суспільно небезпечними наслідками.
Обставини вчинення ОСОБА_2 адміністративного правопорушення зафіксовані у протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №551227 від 26 грудня 2025 року, підтверджуються схемою місця дорожньо-транспортної пригоди, на якій зафіксовані дорожня обстановка, місце дорожньо-транспортної пригоди та напрямок руху транспортних засобів, їх положення на місці пригоди та пошкодження автомобіля HYUNDAI SANTA FE, днз НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 , а також підтверджуються відеозаписом з нагрудної камери працівника поліції, який прибув на виклик та письмовими поясненнями ОСОБА_1 .
Відповідно до п.10.1. Правил дорожнього руху, перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.
Згідно з п.10.3. цих Правил, у разі перестроювання водій повинен дати дорогу транспортним засобам, що рухаються в попутному напрямку по тій смузі, на яку він має намір перестроїтися.
За одночасного перестроювання транспортних засобів, що рухаються в одному напрямку, водій, який знаходиться ліворуч, повинен дати дорогу транспортному засобу, що знаходиться праворуч.
Як правильно встановив суддя місцевого суду, водій ОСОБА_2 , виконуючи маневр для здійснення розвороту, перестроювався в ліву смугу руху, по якій позаду в попутному напрямку рухався автомобіль під керуванням потерпілої ОСОБА_1 . 
Таким чином, в даній дорожній обстановці ОСОБА_2 повинен був виконати вимоги п.10.1 та п.10.3 Правил дорожнього руху, для чого у нього не було перешкод технічного характеру, що підтверджується як поясненнями самого порушника, так і узгоджується з даними схеми місця події, долученого відеозапису з місця пригоди та характеру механічних пошкоджень автомобіля.
Доводи сторони захисту про те, що водій ОСОБА_1 здійснила виїзд на смугу для розвороту, а на схемі ДТП слідів гальмування її автомобіля не зафіксовано, а тому вона має нести відповідальність у даному випадку за ст.124 КпАП України, є неприйнятими.
Адже відповідальність водія за ст.124 КпАП України виключається, якщо інший водій, в даному випадку ОСОБА_2 , допустив порушення Правил дорожнього руху, яке перебуває у причинному зв`язку з наслідками, що настали, а також якщо дорожня обстановка давала підстави водію розраховувати на додержання правил іншим водієм.
В даній дорожній обстановці ОСОБА_1 рухалася на автомобілі у своїй лівій смузі руху, а виїзд автомобіля під її керуванням на смугу для розвороту з послідуючим зіткненням з відбійником відбувся внаслідок наведених порушеньПравил дорожнього руху з боку водія ОСОБА_2 .
В свою чергу, саме ОСОБА_2 здійснював перестроювання в смугу руху автомобіля під керуванням ОСОБА_1 , а тому повинен був виконувати вимоги п.10.1 та п.10.3 Правил дорожнього руху України.
Враховуючи наведене, вважаю обґрунтованим висновок судді про винуватість ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення та правильною кваліфікацію його дій за ст.124 КпАП України.
Стягнення накладене у відповідності з вимогами ст.33 КпАП України, у межах, установлених цим Кодексом, з урахуванням характеру вчиненого правопорушення, особи порушника, ступеню його вини та майнового стану.
Судове рішення належним чином мотивоване і відповідає вимогам ст.283 КпАП України.
Порушень закону, які були б підставою для скасування постанови судді, не встановлено.
Отже, апеляційна скарга не підлягає до задоволення.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, 

ПОСТАНОВИВ:

Постанову судді Хорольського районного суду Полтавської області від 26 лютого 2026 року стосовно ОСОБА_2 залишити без змін, а апеляційну скаргу його захисника Павелка Руслана Сергійовича - без задоволення.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Полтавського апеляційного суду Костенко В.Г.