Справа № 191/1529/26 
Провадження № 2/191/970/26
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24 березня 2026 року       м. Синельникове
Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області в складі:
головуючого судді: Твердохліб А.В.
секретаря судового засіданні Яришевої Н.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Синельникове цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: орган опіки та піклування Центральної адміністрації Дніпровської міської ради, Синельниківський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Синельниківському районі Дніпропетровської області Дніпровського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, про визнання батьківства,
ВСТАНОВИВ:
03.03.2026 року до Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області надійшов, направлений через засоби поштового зв`язку, позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: орган опіки та піклування Центральної адміністрації Дніпровської міської ради, Синельниківський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Синельниківському районі Дніпропетровської області Дніпровського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, про визнання батьківства. В обґрунтування вимог зазначено, що починаючи з 2010 року ОСОБА_1 перебував у фактичних шлюбних відносинах з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Вони спільно проживали, мали спільний бюджет, взаємні права та обов`язки, стосунки між нами завжди були теплими та люблячими. ІНФОРМАЦІЯ_2 у них народилась донька - ОСОБА_4 , а ІНФОРМАЦІЯ_3 син - ОСОБА_5 .
Відомості про батька доньки - ОСОБА_6 були записані у актовий запис про народження в порядку ч.1 ст.135 СК України (за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записані за її вказівкою), що підтверджується витягом з Державного реєстру актів цивільного стану. Реєстрація народження сина ОСОБА_7 відбулась у порядку ст.126 СК України, тобто за спільною заявою батьків.
ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_3 , померла.
ІНФОРМАЦІЯ_5 , з метою підтвердження батьківства ОСОБА_1 відносно ОСОБА_8 , позивач звернувся до медико-генетичного центру «Mama Papa» у м. Києві із заявою про проведення молекулярно-генетичного експертного дослідження. Згідно з висновком №51171 від 03.12.2025 року молекулярно-генетичного експертного дослідження для подання до суду, вказано ймовірність того, що ОСОБА_1 є біологічним батьком дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , в рамках проведеного дослідження, складає 99,9999998%. 
Таким чином, ОСОБА_1 є біологічним батьком ОСОБА_6 та бажає визнати своє батьківство відносно доньки.
Діти ОСОБА_8 та ОСОБА_7 , після смерті матері, проживають із ним, він їх любить, виховує, утримує.
25.11.2025 року наказом №72 Управління - Служба у справах дітей Центральної адміністрації Дніпровської міської ради ОСОБА_9 влаштована до родини позивача, оскільки на момент смерті ОСОБА_3 вона мала статус матері одиначки відносно ОСОБА_8 .
Позивач зазначає, що позов подається не з метою ухилення від мобілізації, а саме через щире бажання визнати своє батьківство відносно ОСОБА_8 , він має відстрочку від мобілізації як батько-одинак ОСОБА_10 , 2013 року народження, після смерті ОСОБА_11 , його матері.
Відповідачем у даній справі є бабуся ОСОБА_8 по материнській лінії - ОСОБА_2 , оскільки на момент подання позову вона є єдиним кровним родичем ОСОБА_8 , і визнання його батьківства може вплинути на її права та обов`язки відносно онуки.
В зв`язку із викладеними обставинами, позивач просить суд визнати своє батьківство - ОСОБА_1 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_7 у с. Єкатерино-Нікольське, Октябрьського району ЄврАО Хабаровського краю, громадянина України, відносно доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , громадянки України, яка народилася у с. Михайлівка Синельниківського району Дніпропетровської області; зобов`язати Синельниківський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Синельниківському районі Дніпропетровської області Дніпровського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України внести зміни до актового запису №5 від 08 червня 2011 року про народження дитини ОСОБА_4 , складеного виконавчим комітетом Михайлівської сільської ради Синельниківського району Дніпропетровської області, де у графі «відомості про батька» записати батьком дитини « ОСОБА_1 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_7 у с. Єкатерино-Нікольське, Октябрьського району ЄврАО Хабаровського краю, громадянин України».
До початку проведення судового засідання позивач надав суду заяву про підтримання позову та розгляд справи без його участі. 
Відповідач ОСОБА_2 надала суду заяву про визнання позову та підтвердила, що ОСОБА_1 є батьком її онуки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 . Просила розглянути справу без її участі.
Представник третьої особи - органу опіки та піклування Центральної адміністрації Дніпровської міської ради у судове засідання не з`явився.
До початку проведення судового засідання представником третьої особи, в особі начальника Синельниківського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Синельниківському районі Дніпропетровської області Дніпровського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, Алієвої О., надано заяву про розгляд справи без участі представника відділу. Просила врахувати необхідність вирішення питання про зміну прізвища дитини, або якщо позивач бажає залишити прізвище дитини без змін, вказати про це в рішенні суду. 
Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.
Суд, дослідивши матеріали справи, докази по справі, дійшов до наступних висновків.
Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_9 у с. Михайлівка Синельниківського району Дніпропетровської області народилася ОСОБА_4 , про що 08 червня 2011 року виконавчим комітетом Михайлівської сільської ради Синельниківського району Дніпропетровської області в Книзі реєстрації народжень зроблено відповідний актовий запис за №5. Матір`ю дитини вказано ОСОБА_3 , а відомості про батька ОСОБА_12 , записано відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України.
27 липня 2025 року ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , померла, про що 30 липня 2025 року виконавчим комітетом Раївської сільської ради Синельниківського району Дніпропетровської області складено відповідний актовий запис №105.
25.11.2025 року наказом №72 Управлінням - Службою у справах дітей Центральної адміністрації Дніпровської міської ради, влаштовано дитину, яка залишилась без батьківського піклування - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , до родини ОСОБА_1 . 
В матеріалах справи наявний висновок молекулярно-генетичного експертного дослідження для подання до суду від 03.12.2025 року №51171, яким встановлено, що ймовірність того, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_11 , є біологічним батьком дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , в рамках проведеного дослідження складає 99,9999998%. Експерт про відповідальність за завідомо неправдивий висновок експерті та відмову без поважних причин від виконання покладених обов`язків за ст.ст. 384, 385, КК України попереджений. 
Відповідно до вимог ст. 128 СК України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду.
Законодавством визначено перелік осіб, які вправі звернутися з позовом про визнання батьківства. Зокрема, позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини (ст. 128 СК України).
Пунктом 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» визначено, що справи про визнання батьківства суд розглядає у позовному провадженні. Пунктом 9 вказаної постанови визначено, що питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це. Визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них.
Питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це. Висновки експертизи, у тому числі судово-генетичної, необхідно оцінювати з урахуванням положень ЦПК, згідно з якими жоден доказ не має для суду наперед установленого значення, він оцінює докази в їх сукупності, а результати оцінки відображає в рішенні з наведенням мотивів їх прийняття чи відхилення.
Отже, сімейне законодавство України не визначає будь-яких особливостей щодо предмета доказування у даній категорії справ. Доказами у такій справі можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, а також інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, показань свідків, письмових або речових доказів, висновків експертів. Тобто при вирішенні спору про визнання батьківства мають враховуватись усі передбачені законом докази в їх сукупності. Керуючись цим загальним правилом, встановлення батьківства на підставі ст. 128 СК України можливо за наявності належних і обґрунтованих доказів (відомостей), які засвідчують походження дитини від певної особи.
Підставою для категоричного висновку для визнання батьківства в судовому порядку може бути результат судово-генетичної експертизи.
Європейський суд з прав людини, рішення якого є джерелом права згідно із статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», зауважив, що «на сьогодні ДНК-тест є єдиним науковим методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини; його доказова цінність суттєво переважає будь-який інший доказ, наданий сторонами, з метою підтвердити або спростувати факт оспорюваного батьківства» (Калачова проти Російської Федерації № 3451/05, § 34, від 07 травня 2009 року).
У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 16.05.2018 у справі №591/6441/14-ц (провадження №61-6030св18) зазначено, що підставою для категоричного висновку для визнання батьківства в судовому порядку може бути висновок судово-генетичної або судово-імунологічної експертизи.
Як зазначено вище, згідно експертного висновку про біологічне батьківство, вірогідність батьківства позивача ОСОБА_1 по відношенню до дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , склала 99,9999998%. 
Будь-яких доказів на спростування доводів позивача та на спростування експертного висновку від 03.12.2025 року матеріали справи не містять.
Відповідно до п.п. 20 п. 1 Розділу ІІІ Правил реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18 жовтня 2000 року №52/2 з відповідними змінами, при вирішенні судом спорів про визнання батьківства, материнства, оспорювання батьківства чи материнства, встановлення фактів батьківства та материнства зміни до актових записів про народження вносяться відповідно до законодавства, яке регулює порядок внесення змін до актових записів цивільного стану.
Відповідно до п.2.13.1 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, які затверджено наказом Міністерства юстиції України 12.01.2011 96/5 та зареєстровано в Міністерстві юстиції України 14 січня 2011 р. за N 55/18793, рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану, є підставою для внесення відповідних змін до актового запису.
За положеннями ст. 134 СК України на підставі заяви осіб, зазначених у статтях 126 СК України або рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове Свідоцтво про народження.
Суд встановив, що по справі зібрано достатньо доказів, які підтверджують біологічне батьківство ОСОБА_1 по відношенні до дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , тому позов підлягає задоволенню, а також підлягають задоволенню вимоги щодо внесення відповідних змін до актового запису про народження дитини, а саме у графу відомостей про її батька, без зміни прізвища дитини ОСОБА_4 .
Керуючись ст.ст. 121, 125, 128 СК України, ст. ст. 12, 81, 263-265, 354 ЦПК України, суд, -
УХВАЛИВ:
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: орган опіки та піклування Центральної адміністрації Дніпровської міської ради, Синельниківський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Синельниківському районі Дніпропетровської області Дніпровського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, про визнання батьківства, задовольнити.
Визнати ОСОБА_1 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_7 у с. Єкатерино-Нікольське, Октябрьського району ЄврАО Хабаровського краю, громадянина України, батьком дитини ОСОБА_4 , яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_9 у с. Михайлівка Синельниківського району Дніпропетровської області.
Внести зміни до актового запису №5, складеного 08 червня 2011 року виконавчим комітетом Михайлівської сільської ради Синельниківського району Дніпропетровської області, про народження ІНФОРМАЦІЯ_9 ОСОБА_4 , зазначивши в графі батько замість « ОСОБА_12 » - « ОСОБА_1 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_7 у с. Єкатерино-Нікольське, Октябрьського району ЄврАО Хабаровського краю, громадянин України».
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом 30 днів з дня вручення йому рішення суду.

Суддя	А. В. Твердохліб