КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД  	
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
07 квітня 2026 року м. Київ справа №320/19751/25

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Парненко В.С., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами загального позовного провадження адміністративну справу за позовною заявою Київського обласного відділення Фонду соціального захисту осіб з інвалідністю до Акціонерного товариства «Національна атомна енергогенеруюча компанія Енергоатом» про стягнення адміністративно-господарських санкцій та пені,

в с т а н о в и в:
До Київського окружного адміністративного суду звернулося Київське обласне відділення Фонду соціального захисту осіб з інвалідністю (далі - позивач) з позовом до Акціонерного товариства “Національна атомна енергогенеруюча компанія Енергоатом” (далі - відповідач), в якому просить суд:
- стягнути з Акціонерного товариства “Національна атомна енергогенеруюча компанія Енергоатом” за невиконання Філією відповідача нормативу, встановленого частиною 1 статті 19 Закону № 875-ХІІ, на користь Київського обласного відділення Фонду соціального захисту осіб з інвалідністю грошову суму в рахунок адміністративно-господарських санкцій та пені за порушення термінів сплати адміністративно-господарських санкцій у розмірі 9 145 434,43 грн.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що філія відповідача (відокремлений підрозділ «Атомремонтсервіс») у 2024 році не виконала встановлений статтею 19 Закону України №875-ХІІ норматив робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю. При цьому позивач виходить з того, що вимога щодо забезпечення такого нормативу поширюється як на юридичних осіб, так і на їх відокремлені підрозділи, які ведуть окремий облік результатів діяльності. Позивач звертає увагу, що норматив становить 4% середньооблікової чисельності штатних працівників, і відповідач був зобов`язаний забезпечити відповідну кількість робочих місць. Разом з тим, за твердженням позивача, фактична кількість працевлаштованих осіб з інвалідністю є меншою, ніж передбачено нормативом, що свідчить про його невиконання. У зв`язку з цим позивач вказує, що у відповідача виник обов`язок самостійно розрахувати та сплатити адміністративно-господарські санкції за кожне незайняте робоче місце. Позивач наголошує, що такі санкції підлягали сплаті до 15 квітня року, наступного за звітним, однак відповідач їх не сплатив. Крім того, у зв`язку з простроченням виконання грошового зобов`язання позивачем нараховано пеню. Позивач також зазначає, що відповідачем є саме юридична особа — АТ «НАЕК «Енергоатом», оскільки філія не має статусу юридичної особи, а діє від її імені. Враховуючи наведене, позивач просить суд стягнути з відповідача суму адміністративно-господарських санкцій та пені у загальному розмірі 9 145 434,43 грн. 
За результатами автоматизованого розподілу справ між суддями Київського окружного адміністративного суду справа №320/19751/25 передана до розгляду судді Парненко В.С.
Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 25.04.2025 позовну заяву залишено без руху та надано строк на усунення недоліків.
Позивачем на виконання ухвали від 25.04.2025 подано заяву на усунення недоліків позовної заяви. До заяви додано докази сплати судового збору.
Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 24.07.2025 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі. Справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін суддею Парненко В.С. одноособово.
Відповідно до ухвали Київського окружного адміністративного суду від 15.01.2026 року перейдено до розгляду справи за правилами загального позовного провадження.
Призначено справу до розгляду у підготовчому засіданні на 04.02.2026 о 14:00 год. в приміщенні Київського окружного адміністративного суду (адреса: м. Київ, бульвар Лесі Українки, 26, 1-й під`їзд, 4-й поверх).
Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 04.02.2026 року закрито підготовче провадження у справі №320/19751/25 та призначено розгляд справи по суті
Чергове судове засідання було призначено на 25.03.2026 о 12:30 год. 
У судове засідання 25.03.2026 прибули уповноважені представники сторін, підтримали свої правові позиції.
За відсутності заперечень сторін суд на місці ухвалив здійснювати подальший розгляд справи в порядку письмового провадження.
В матеріалах справи містяться:
-відзив на позовну заяву, згідно якого відповідач заперечує проти позову, вказуючи, що філією вживалися всі передбачені законодавством заходи для забезпечення працевлаштування осіб з інвалідністю. Зокрема, створювалися робочі місця, подавалася інформація про вакансії до центру зайнятості, а також здійснювалося інформування відповідних органів. Відповідач наголошує, що позивач не навів жодного випадку безпідставної відмови у працевлаштуванні осіб з інвалідністю або створення перешкод для їх прийняття на роботу. Також зазначає, що відсутність фактичного працевлаштування може бути зумовлена обставинами, які не залежать від підприємства, зокрема відсутністю кандидатів або їх відмовою. Відповідач вважає, що за таких умов відсутній склад правопорушення, необхідний для застосування адміністративно-господарських санкцій. Крім того, відповідач посилається на судову практику, відповідно до якої роботодавець не несе відповідальності за невиконання нормативу за умови вжиття всіх необхідних заходів. Також відповідач звертає увагу на необхідність проведення перевірки уповноваженим органом для встановлення порушення, що, на його думку, позивачем не було здійснено. У зв`язку з цим відповідач вважає позовні вимоги необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню;
-відповідь на відзив на позовну заяву, згідно якої позивач не погоджується з доводами відповідача та наполягає на їх безпідставності. Позивач зазначає, що після внесення змін до законодавства у 2022 році механізм визначення виконання нормативу є автоматизованим і базується на даних державних реєстрів. У зв`язку з цим позивач стверджує, що проведення перевірки не є необхідною умовою для застосування адміністративно-господарських санкцій. Позивач також наголошує, що дані Пенсійного фонду України та централізованих баз є достатніми та належними доказами невиконання нормативу;
-заперечення на відповідь на відзив на позовну заяву, згідно якого відповідач зазначає, що не погоджується з доводами позивача та відхиляє їх як необґрунтовані. Відповідач вказує, що позивач неправильно тлумачить положення законодавства щодо автоматизованого механізму застосування санкцій. Наголошує, що навіть після внесення змін до законодавства необхідним є належне встановлення факту порушення, зокрема шляхом перевірки. Також відповідач підкреслює, що доводи позивача не спростовують обставин щодо вжиття підприємством заходів для працевлаштування осіб з інвалідністю;
-додаткові пояснення сторін щодо предмету спору.
Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши доводи сторін та оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини.
Акціонерне товариство «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» відноситься до суб`єктів господарювання, яким відповідно до ст.19 Закону України «Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні» від 21.03.1991 №875-XII, встановлюється норматив робочих місць по працевлаштуванню осіб з інвалідністю.
Київське обласне відділення Фонду соціального захисту осіб з інвалідністю в автоматизованому режимі з використанням даних Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування та Централізованого банку даних з проблем інвалідності сформувало розрахунок сум адміністративно-господарських санкцій, що підлягають сплаті у зв`язку з невиконанням нормативу робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю за 2024 рік.
Згідно з цим розрахунком середньооблікова чисельність штатних працівників облікового складу за 2024 рік становила 942 особи, середньооблікова чисельність штатних працівників, яким відповідно до чинного законодавства встановлено інвалідність – 25 осіб, а норматив робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю становить 38 осіб, у зв`язку з чим кількість робочих місць, призначених для працевлаштування осіб з інвалідністю і не зайнятих такими особами, становить 13.
Оскільки відповідач не виконав нормативу по працевлаштуванню у 2024 році осіб з інвалідністю та в строк до 15.04.2025 самостійно не сплатив адміністративно-господарські санкції, позивач звернувся до суду з даним позовом. 
Вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог, суд виходить з наступного.
Згідно з частиною 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Законом України «Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні» від 21 березня 1991 р. № 875-ХІІ (зі змінами) (далі - Закон) визначені основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні і гарантовано їм рівні з усіма іншими громадянами можливості для участі в економічній, політичній і соціальній сферах життя суспільства! створення необхідних умов, які дають можливість особам з інвалідністю ефективно реалізувати права та свободи людини і громадянина та вести повноцінний спосіб життя згідно з індивідуальними можливостями.
Частиною 1 статті 17 Закону особам з інвалідністю гарантується право працювати на підприємствах, в установах, організаціях, а також займатися підприємницькою діяльністю та іншою трудовою діяльністю, яка не заборонена законом, з урахуванням їх індивідуальних програм реабілітації.
Частиною 3 статті 18 Закону встановлено обов`язок підприємств, установ, організацій, фізичних осіб, які використовують найману працю, виділяти та створювати робочі місця для працевлаштування осіб з інвалідністю, у тому числі спеціальні робочі місця, створювати для таких осіб умови праці з урахуванням індивідуальних програм реабілітації і забезпечувати інші соціально-економічні гарантії, передбачені законодавством, надавати державній службі зайнятості інформацію, необхідну для організації працевлаштування осіб з інвалідністю, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Частиною 1 ст. 19 Закону для підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських об`єднань осіб з інвалідністю, фізичних осіб, які використовують найману працю, установлюється норматив робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю у розмірі 4 відсотки середньооблікової чисельності штатних працівників облікового складу за пік, а якщо працює від 8 до 25 осіб, - у кількості одного робочого місця.
Відповідно до частини 2 статті 19 Закону: «підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських організацій осіб з інвалідністю, фізичні особи, які використовують найману працю, самостійно розраховують кількість робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю відповідно до нормативу, встановленого частиною першою цієї статті та з урахуванням вимог статті 18 цього Закону, і здійснюють працевлаштування осіб з інвалідністю у рахунок нормативу робочих місць. При розрахунках кількість робочих місць округлюється до цілого значення».
При цьому, вимоги стосовно виконання нормативу робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю поширюються на всіх роботодавців (частина 2 статті 1 Закону).
Виконанням нормативу робочих місць у кількості, визначеній згідно з частиною першою статті 19 Закону, вважається працевлаштування підприємством, установою, організацією, у тому числі підприємством, організацією громадських об`єднань осіб з інвалідністю, фізичною особою, яка використовує найману працю, осіб з інвалідністю, для яких це місце роботи є основним.
Таким чином, Закон визначає конкретні та вичерпні положення щодо зарахування виконання підприємствами, установами, організаціями, фізичними особами, які використовують найману працю, нормативу робочих місць.
Керівники підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських об`єднань осіб з інвалідністю, фізичні особи, які використовують найману працю, у разі незабезпечення виконання нормативу робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю несуть відповідальність у встановленому законом порядку.
Враховуючи оновлений правовий інструментарій визначений Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо захисту соціальних, трудових та інших прав фізичних осіб, у тому числі під час воєнного стану, та спрощення обліку робочих місць для осіб з інвалідністю» від 18 жовтня 2022 року № 2682-ХІ, постановою Правління Пенсійного фонду України «Про затвердження Порядку та Форми надання Пенсійним Фондом України Фонду соціального захисту осіб з інвалідністю інформації з реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування» від 10.03.2023 № 14-2, зареєстровану в Міністерстві юстиції України 15 березня 2023 року за № 457/39513 (далі - Постанова № 14-2) та Порядком надсилання розрахунку сум адміністративно-господарських санкцій, що підлягають сплаті у зв`язку з невиконанням нормативу робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю за попередній рік. затверджений постановою Правління Пенсійного фонду України від 10.03.2023 № 14-1 та наказом Фонду соціального захисту осіб з інвалідністю від 10.03.2023 № 17, зареєстрованими в Міністерстві юстиції України 15 березня 2023 року за № 456/39512 (далі - Порядок), Фонд соціального захисту осіб з інвалідністю отримує від Пенсійного Фонду України інформацію:
про створення підприємствами, установами, організаціями, фізичними особами, які використовують найману працю, робочих місць для осіб з інвалідністю, про зайнятість та працевлаштування осіб з інвалідністю;
необхідну для обчислення кількості робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю підприємствами, установами, організаціями, фізичними особами, які використовують найману працю, відповідно до нормативу, встановленого частиною першою статті 19 Закону.
Згідно частини 13 статті 19 Закону, Фонд соціального захисту осіб з інвалідністю щороку до 10 березня в автоматизованому режимі з використанням даних Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування та Централізованого банку даних з проблем інвалідності здійснює визначення підприємств, установ та організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських об`єднань осіб з інвалідністю, фізичних осіб, які використовують найману працю, які не забезпечили виконання у попередньому році нормативу робочих місць, визначеного згідно з частиною першою цієї статті, та надсилає їм розрахунок сум адміністративно-господарських санкцій, що підлягають сплаті у зв`язку з невиконанням нормативу робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю за попередній рік, обчислених відповідно до статті 20 Закону.
Для реалізації даної норми Кабінетом Міністрів України прийнято Постанову «Про внесення змін до Положення про централізований банк даних з проблем інвалідності» від 07.04.2023 № 307. Враховуючи зазначене, програмний комплекс «Реєстр роботодавців щодо виконання нормативу працевлаштування осіб з інвалідністю» Централізованого банку даних з проблем інвалідності забезпечує автоматизоване (без стороннього втручання):
опрацювання даних Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування та Централізованого банку даних з проблем інвалідності;
визначення роботодавців, які не забезпечили виконання у попередньому році нормативу робочих місць, визначеного згідно з частиною 1 статті 19 Закону;
створення розрахунку сум адміністративно-господарських санкцій, що підлягають сплаті у зв`язку з невиконанням нормативу робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю за попередній рік, обчислених відповідно до статті 20 Закону;
Таким чином, розрахунок адміністративно-господарських санкцій виконується в автоматизованому режимі без втручання працівників Фонду, для усіх роботодавців. Такі розрахунки у вигляді РDF-файлу за підписом керівника територіального відділення Фонду соціального захисту осіб з інвалідністю надсилаються до електронного кабінету роботодавця на веб-порталі електронних послуг Пенсійного фонду України (п. 4 Порядку).
З огляду на вищезазначене, усі розрахунки сум адміністративно-господарських санкцій здійснюються виключно на підставі даних податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, і сум утриманого з них податку, а також сум нарахованого єдиного внеску, форму якого затверджено наказом Міністерства фінансів України від 13.01.2015 № 4, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 30.01.2015 за № 111/26556 (зі змінами), що надана роботодавцем до контролюючих органів за основним місцем обліку.
Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що інформація про не створення Філією відповідача робочих місць для осіб з інвалідністю, у 2024 році, надійшла позивачу (до Централізованого банку даних з проблем інвалідності) від Пенсійного фонду України у відповідності до ч. 6 ст. 19 Закону України «Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні» від 21.03.1991 № 875-ХІІ та Порядку надання Пенсійним фондом України Фонду соціального захисту осіб з інвалідністю інформації з реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України від 10.03.2023 № 14-2, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 15.03.2023 за № 457/39513.
Інформація до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування надійшла через Податковий розрахунок сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податків – фізичних осіб, і сум утриманого з них податку, а також сум нарахованого єдиного внеску з типом «Звітний» Філії відповідача. Звітний Податковий розрахунок подавався Філією відповідача за кожен звітний квартал 2024 року.
Згідно Розрахунку АГС щодо Філії Відповідача (Відокремлений підрозділ «Атомремонтсервіс»):
Середньооблікова чисельність штатних працівників облікового складу за рік, осіб: 942;
Середньооблікова чисельність штатних працівників, яким відповідно до чинного законодавства встановлено інвалідність, осіб: 25; 
Норматив робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю (4 відсотки середньооблікової чисельності штатних працівників облікового складу за рік, а якщо працює від 8 до 25 осіб, – у кількості одного робочого місця, округлені до цілого значення), одиниць: 38; 
Кількість робочих місць , призначених для працевлаштування осіб з інвалідністю і не зайнятих особами з інвалідністю для роботодавців, у яких працює 26 осіб і більше, одиниць: 13. 
Тобто, Філія відповідача, у 2024 році, не виконала норматив робочих місць для працевлаштування 13 осіб з інвалідністю. 
Зазначене підтверджується офіційною інформацією з Централізованого банку даних з проблем інвалідності, відповідно якої:- середньооблікова штатна чисельність працівників у відповідача у звітному 2024 році помісячно складала: січень – 918, лютий – 920, березень – 928, квітень – 930 травень 932, червень – 934, липень – 945, серпень – 950, вересень – 953, жовтень – 961, листопад – 969, грудень – 969; середньооблікова кількість працюючих осіб з інвалідністю у відповідача у звітному 2024 році помісячно складала: січень – 24, лютий – 24, березень – 25, квітень – 26 травень – 26, червень – 26, липень – 26, серпень – 26, вересень – 26, жовтень – 25, листопад – 24, грудень – 24.
Також судом встановлено, що інформація щодо відповідача надійшла до ЦБІ від Пенсійного фонду України, у відповідності до ч. 6 ст. 19 Закону № 875-ХІІ та Порядку № 14-2, на підставі даних звітних Податкових розрахунків рік.
Незважаючи на суттєві зміни статті 19 Закону щодо виключення обов`язку роботодавців звітування територіальним відділенням Фонду, механізм розрахунку та сплати адміністративно-господарських санкцій та пені визначений статтею 20 Закону залишився без змін.
Так, Законом встановлено, що адміністративно-господарські санкції розраховуються та сплачуються підприємствами, установами, організаціями, у тому числі підприємствами, організаціями громадських об`єднань осіб з інвалідністю, фізичними особами, зазначеними в частині першій цієї статті, самостійно в строк до 15 квітня року, наступного за роком, в якому відбулося порушення нормативу, встановленого частиною першою статті 19 Закону. При цьому до правовідносин із стягнення адміністративно-господарських санкцій, передбачених Законом, не застосовуються строки, визначені статтею 250 Господарського кодексу України.
У відповідності до частини 1 статті 20 Закону, підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських об`єднань осіб з інвалідністю, фізичні особи, які використовують найману працю, де середньооблікова чисельність працюючих осіб з інвалідністю менша, ніж установлено нормативом, передбаченим статтею 19 Закону, щороку сплачують відповідним відділенням Фонду соціального захисту осіб з інвалідністю адміністративно-господарські санкції.
Норми закону не ставлять відповідний обов`язок підприємства у залежність від будь-яких обставин, з яких особа з інвалідністю не може працювати на підприємстві, не встановлюють підстав, за яких роботодавець може бути звільнений від обов`язку виконання нормативу та звільнений від відповідальності за його невиконання. У який спосіб виділяти і створювати місця для працевлаштування особи з інвалідністю, згідно із законодавством, вирішує підприємство.
Відповідно до Порядку № 233 нарахування пені як роботодавцем, так і органом контролю здійснюється з наступного дня граничного строку сплати адміністративно - господарських санкцій по день сплати включно (тобто з 16 квітня наступного за роком, у якому відбулося порушення нормативу). У випадку, коли строк сплати збігається з вихідним (святковим) днем, то останнім днем граничного строку сплати вважається перший робочий день після вихідного (святкового) дня, а пеня нараховується, починаючи з другого робочого дня після вихідного (святкового) дня.
Згідно з правовою позицією Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду у постанові від 25.04.2018 у справі № 819/537/16, виконанням нормативу робочих місць в розумінні статті 19 Закону вважається саме працевлаштування підприємством осіб з інвалідністю, а не лише створення робочих місць для таких осіб, що зумовлено загальною спрямованістю законодавства про соціальний захист та реабілітацію осіб з інвалідністю на забезпечення реалізації ними трудових прав та обов`язків нарівні з іншими працівниками без додаткових соціальних гарантій у сприянні їх працевлаштування.
Як було встановлено судом вище:
середньооблікова штатна чисельність працівників у відповідача у звітному 2024 році помісячно складала: січень – 918, лютий – 920, березень – 928, квітень – 930 травень 932, червень – 934, липень – 945, серпень – 950, вересень – 953, жовтень – 961, листопад – 969, грудень – 969; середньооблікова кількість працюючих осіб з інвалідністю у Відповідача у звітному 2024 році помісячно складала: січень – 24, лютий – 24, березень – 25, квітень – 26 травень – 26, червень – 26, липень – 26, серпень – 26, вересень – 26, жовтень – 25, листопад – 24, грудень – 24. 
Отже, у січні 2024 року середньооблікова кількість штатних працівників у відповідача налічувала 918 особи. Відповідно, норматив робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю (4 відсотки середньооблікової чисельності штатних працівників облікового складу: 918х0,04=36,72) з січня 2024 року у відповідача складав 37 одиниць (з урахуванням округлення чисельного показника до цілого значення, у відповідності до ч. 2 ст. 19 Закону № 875-XII). 
Враховуючи середньооблікову кількість працюючих осіб з інвалідністю у Відокремленого підрозділу «Атомремонтсервіс» у січні 2024 року – 24 осіб, кількість робочих місць, призначених для працевлаштування осіб з інвалідністю і не зайнятих особами з інвалідністю у січні 2024 року у Відповідача налічувало 13 одиниць (37 24=13). 
Тобто, у відповідача виник обов`язок щодо створення саме 13 робочих місць для осіб з інвалідністю вже з січня 2024 року. Зважаючи на вищенаведений розрахунок, з урахуванням співвідношення помісячної середньооблікової кількості штатних працівників та середньооблікової кількості працюючих осіб з інвалідністю у Філії відповідача, протягом 2024 року кількість робочих місць, призначених для працевлаштування осіб з інвалідністю і не зайнятих особами з інвалідністю у щомісячно налічувало у середньому 13 одиниць.
Однак, відповідач не надав доказ, що свідчить про створення у Філії 13 місць для працевлаштування осіб з інвалідністю у 2024 році. 
Крім того, проаналізувавши додані до відзиву копії звітів 3-ПН Філії відповідача за 2024 рік, судом встановлено, що останнім подано до центру зайнятості інформацію про вакансії на недостаню кількість робочих місць для осіб з інвалідністю, зокрема:
- у звіті 3-ПН Філії Відповідача від 06.01.2024 зазначаються вакансії для осіб з інвалідністю у кількості лише 6 (а не 13) робочих місць на посади: електрозварник ручного зварювання 3 розряду, верстатник широкого профілю 6 розряду (2 вакансії), ізолювальник на гідроізоляції 4 розряду, слюсар з контрольно-вимірювальних приладів та автоматики 5 розряду, інженер з налагодження й випробувань 1 категорії. Вакансія на посаду слюсаря з ремонту реактивно-турбінного устаткування 6 розряду для категорії «особи з інвалідністю» не зазначено;
- у звіті 3-ПН Філії Відповідача від 06.02.2024 Філія Відповідача надала повторно (продублювала) інформацію про 4 вакансії для осіб з інвалідністю (які вже були зазначені у звіті від 06.01.2024) на вищевказані посади: електрозварник ручного зварювання 3 розряду, верстатник широкого профілю 6 розряду, слюсар з контрольно-вимірювальних приладів та автоматики 5 розряду, інженер з налагодження й випробувань 1 категорії. А також додано 2 вакансії на інші посади (інженер-технолог 2 категорії, електромонтер з ремонту та обслуговування електроустаткування 5 розряду);
- у звітах 3-ПН Філії Відповідача від 06.03.2024 та 06.04.2024 Філія Відповідача знову повторно надала (продублювала) інформацію про вакансії для осіб з інвалідністю (які були зазначені у попередніх звітах) на вищевказані посади: верстатник широкого профілю 6 розряду, слюсар з контрольно-вимірювальних приладів та автоматики 5 розряду, інженер з налагодження й випробувань 1 категорії, інженер-технолог 2 категорії, електромонтер з ремонту та обслуговування електроустаткування 5 розряду. 
Отже, Філія відповідача у січні 2024 року подала до центру зайнятості інформацію про вакансії для осіб з інвалідністю лише на 6 робочих місць та з лютого по квітень було подано до центру зайнятості інформація про вакансії для осіб з інвалідністю додатково ще на 2 робочих місця, тоді, як вже з січня-місяця (та протягом всього) звітного 2024 року кількість робочих місць, призначених для працевлаштування осіб з інвалідністю і не зайнятих особами з інвалідністю у Філії відповідача налічувала 13 одиниць.
Закон України від 08 липня 2010 року № 2464-VI «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» (далі - Закон № 2464-VI) встановлює обов`язки платників єдиного внеску (роботодавця), зокрема подання звітності (стаття 6); визначає порядок нарахування та сплати єдиного внеску, що передбачає подання відповідної звітності (стаття 7). Згідно зі статтею 6 Закону № 2464-VI, роботодавець (платник єдиного внеску) зобов`язаний подавати достовірну звітність до Пенсійного фонду України, яка включає відомості про працівників, у тому числі осіб з інвалідністю.
Пункт 3 Розділу IV. «Дані облікової картки Реєстру застрахованих осіб, зміни та уточнення до них» Положення № 10-1 визначає, що відомості до Реєстру застрахованих осіб, зміни, уточнення до них вносяться в електронній формі в автоматичному режимі на підставі: звітності, що подається страхувальниками до Пенсійного фонду України, відомостей центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування, центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державної реєстрації актів цивільного стану, центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.
Такі дані автоматично потрапляють до Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування та Централізованого банку даних з проблем інвалідності.
Роботодавець, що виявив помилку в поданій звітності, має право подати уточнюючу звітність до Пенсійного фонду України відповідно до Положення № 10-1. Проте, якщо роботодавець подав звітність з неправильною середньообліковою чисельністю штатних працівників або не вказав у звітності працівника з інвалідністю (через помилку чи незнання про наявність у працівника статусу інвалідності) та не уточнив звітність до 10 березня, Фонд має всі підстави вважати, що норматив не виконано, і накласти санкції відповідно до статті 20 Закону № 875-XII (правова позиція Верховного Суду, викладена у постанові від 24 квітня 2025 року у справі 280/3642/23).
Відповідно до ч. 13 ст.19 Закону України «Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні» у разі зміни до 31 березня показників за попередній рік у Державному реєстрі загальнообов`язкового державного соціального страхування, що впливають на визначену згідно із частиною дванадцятою цієї статті суму адміністративно-господарських санкцій, Фонд соціального захисту осіб з інвалідністю до 10 червня в автоматизованому режимі з використанням даних Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування та Централізованого банку даних з проблем інвалідності формує та надсилає уточнений розрахунок сум адміністративно-господарських санкцій, що підлягають сплаті у зв`язку з невиконанням нормативу робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю за попередній рік, обчислених відповідно до статті 20 цього Закону.
Зміна показників у Державному реєстрі загальнообов`язкового державного соціального страхування після 31 березня не призводить до зміни сум адміністративно-господарських санкцій, які визначені у відповідному розрахунку або уточненому розрахунку. Отже, контрольною датою є 31 березня 2025 року.
Відповідальність за повноту, достовірність і своєчасність подання інформації до зазначених реєстрів покладається на роботодавця як джерело такої інформації. Несвоєчасне виправлення помилок у звітності до настання контрольної дати є ризиком роботодавця і не звільняє його від сплати адміністративно господарської санкції , передбаченої статтею 20 Закону № 875-XII, навіть якщо фактичні обставини не відповідали поданій звітності (правова позиція Верховного Суду, викладена у постанові від 24 квітня 2025 року у справі 280/3642/23).
Отже відповідач не виконав свій обов`язок подавати достовірну звітність до Пенсійного фонду України.
Поведінка відповідача, який свідомо не відобразив у звітності статус працівників як осіб з інвалідністю, а потім намагається використати ці факти для уникнення санкцій, свідчить про зловживання правом.
Також відповідач не скористався наданим правом подати уточнюючу звітність до Пенсійного Фонду України.
Обов`язок роботодавця відповідати за достовірність звітності є ключовим у контексті виконання нормативу працевлаштування осіб з інвалідністю. Для уникнення санкцій або успішного їх оскарження роботодавець має забезпечити точність і своєчасність звітності, а в разі помилок - оперативно їх виправити та надати докази виконання нормативу.
Відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 24 квітня 2025 року у справі 280/3642/23 під час судового розгляду суд може врахувати, чи вживав роботодавець заходів для виправлення звітності до моменту накладення санкцій, а не переглядати результат автоматизованого аналізу даних Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування та Централізованого банку даних з проблем інвалідності.
Дана позиція узгоджується з змістом ч. 13 ст. 19 Закону України «Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні» відповідно до якої зміна показників у Державному реєстрі загальнообов`язкового державного соціального страхування після 31 березня не призводить до зміни сум адміністративно-господарських санкцій.
При цьому суд, на противагу доводам відповідача, зазначає, що у даних правовідносинах не може бути застосована правова позиція, викладена у постанові Верховного Суду від 21.11.2022 р. у справі №400/3957/21, з огляду на те, що з 06 листопада 2022 року, з набранням чинності Законом України від 18 жовтня 2022 року № 2682-IX, Фонд соціального захисту осіб з інвалідністю отримав повноваження застосовувати адміністративно-господарські санкції за невиконання нормативу працевлаштування осіб з інвалідністю (4 % від середньооблікової чисельності штатних працівників або одне місце для підприємств із 8-25 працівниками) на основі автоматизованого аналізу даних Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування та Централізованого банку даних з проблем інвалідності, без необхідності проведення позапланових перевірок Держпраці, що робить правову позицію Верховного Суду, викладену в постанові від 21 листопада 2022 року у справі № 400/3957/21, неактуальною для спірних правовідносин через зміни в правовому регулюванні. Автоматизоване виявлення Фондом соціального захисту осіб з інвалідності роботодавців-порушників до 10 березня на основі даних Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування та Централізованого банку даних з проблем інвалідності є реактивним заходом контролю, що відбувається після завершення звітного року. За результатами такого заходу Фонд може накласти на роботодавця адміністративно-господарські санкції та пеню відповідно до Порядку сплати підприємствами, установами, організаціями та фізичними особами, що використовують найману працю, суми адміністративно-господарських санкцій та пені за невиконання нормативу робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю, затвердженого Постановою КМ України № 70 (висновки Верховного Суду у постанові від 24.04.2025 у справі № 280/3642/23).
Отже, відповідач порушив вимоги законодавства щодо подання достовірної звітності, не відобразивши в офіційних документах статус працівників як осіб з інвалідністю та не скориставшись правом подати уточнюючу звітність.
Також суд зауважує, що розрахунок адміністративно-господарських санкцій виконується в автоматизованому режимі без втручання працівників Фонду, для усіх роботодавців. Такі розрахунки у вигляді РDF-файлу за підписом керівника територіального відділення Фонду соціального захисту осіб з інвалідністю надсилаються до електронного кабінету роботодавця на веб-порталі електронних послуг Пенсійного фонду України.
Крім того, усі розрахунки сум адміністративно-господарських санкцій здійснюються виключно на підставі даних податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, і сум утриманого з них податку, а також сум нарахованого єдиного внеску, форму якого затверджено наказом Міністерства фінансів України від 13.01.2015 № 4, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 30.01.2015 за № 111/26556 (зі змінами), що надана роботодавцем до контролюючих органів за основним місцем обліку.
Суд також враховує, що законодавством не передбачено можливості перегляду результатів автоматизованого розрахунку адміністративно-господарських санкцій на підставі обставин, які не були відображені у відповідних державних реєстрах станом на контрольну дату.
Суд акцентує увагу, що доводи відповідача зводяться до переоцінки фактичних обставин, які не впливають на правомірність нарахування санкцій у встановленому законом порядку.
Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що відповідачем не виконано норматив робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю у 2024 році, адміністративно-господарські санкції та пеня нараховані позивачем у відповідності до вимог чинного законодавства, а доводи відповідача не спростовують правомірності таких нарахувань.
У зв`язку з цим позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню у повному обсязі.
Інші аргументи сторін не є визначальними для вирішення даної справи по суті.
Відповідно до приписів ст.139 КАС України при задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз, тому судові витрати у даному випадку з відповідача стягненню не підлягають.
Враховуючи відсутність доказів понесення позивачем витрат, пов`язаних із залученням свідків та проведенням експертиз, розподіл судових витрат не здійснюється.
Керуючись ст.ст.2, 5, 9, 47, 77, 143, 189, 243-246, 255, 295 КАС України, суд
в и р і ш и в:
Адміністративний позов Київського обласного відділення Фонду соціального захисту осіб з інвалідністю до Акціонерного товариства «Національна атомна енергогенеруюча компанія Енергоатом» про стягнення адміністративно-господарських санкцій та пені, - задовольнити.
Стягнути з Акціонерного товариства “Національна атомна енергогенеруюча компанія Енергоатом” за невиконання Філією відповідача нормативу, встановленого частиною 1 статті 19 Закону № 875-ХІІ, на користь Київського обласного відділення Фонду соціального захисту осіб з інвалідністю грошову суму в рахунок адміністративно-господарських санкцій та пені за порушення термінів сплати адміністративно-господарських санкцій у розмірі 9 145 434,43 грн.
Розподіл судових витрат не здійснюється.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Парненко В.С.