УКРАЇНА
Житомирський апеляційний суд 
Справа №273/2442/24 Головуючий у 1-й інст. Бєлкіна Д. С. 
Номер провадження №33/4805/104/26
Категорія ч.1 ст.130 КУпАП Доповідач Григорусь Н. Й. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 березня 2026 року м.Житомир
Суддя Житомирського апеляційного суду Григорусь Н.Й., за участі: захисника – адвоката Ковальчук Р.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Житомирі апеляційну скаргу адвоката Ковальчук Руслани Миколаївни, в інтересах ОСОБА_1 , на постанову Баранівського районного суду Житомирської області від 21 жовтня 2025 року, якою останнього визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,
ВСТАНОВИВ:
Постановою Баранівського районного суду Житомирської області від 21 жовтня 2025 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави 605,60 грн судового збору.
Згідно з постановою судді районного суду, водій ОСОБА_1 21 листопада 2024 року о 13-12 год у м. Баранівка по вул. Соснова керував автомобілем перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, освідування на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку пройшов на місці за допомогою алкотестера Драгер 6820 тест 610 - позитивний 0,94 проміле. Своїми діями ОСОБА_1 порушив п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Не погодившись із вказаною постановою судді місцевого суду адвокат Ковальчук Р.М. в інтересах ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просила постанову скасувати та закрити провадження у справі, у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, посилаючись на незаконність постанови, неповне з`ясування судом обставин справи, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права. Апеляційна скарга обґрунтована, зокрема тим, що розглянувши справи у відсутності ОСОБА_1 21 жовтня 2025 року без урахування заяви захисника про відкладення розгляду справи, суд порушив право особи на захист. Серед іншого вказала на недоліки протоколу, номер якого судом першої інстанції зазначено невірно, час вчинення правопорушення у протоколі про адміністративне правопорушення не узгоджується із вказаним у постанові ЕНА №3520183 від 21 листопада 2024 року. Крім того у справі відсутні посилання на номери технічних засобів відеофіксації. Вказала, що працівники поліції не роз`яснили водію права та обов`язки, порядок проходження огляду на стан сп`яніння, наслідки відмови. Зазначила, що ОСОБА_1 не погодився з результатами огляду на місці.
На думку захисника, що у діях ОСОБА_1 відсутній склад правопорушення, передбачений ч. 1 ст. 130 КУпАП, а вина у вчиненні даного адміністративного правопорушення – недоведена.
Заслухавши пояснення захисника – адвоката Ковальчук Р.М., яка апеляційну скаргу підтримала та просила її задовольнити, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, перевіривши доводи апеляційної скарги, доходжу наступного висновку.
Керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції тягне за собою адміністративну відповідальність, передбачену ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Відповідно до пункту 2.9 «а» Правил дорожнього руху, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.
Згідно зі ст. 245 КУпАП України, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Як зазначено в ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Згідно вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, а також іншими документами, як наголошується в ст. 251 КУпАП.
Висновок судді місцевого суду про доведеність винуватості ОСОБА_1 у керуванні транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння з правовою кваліфікацією таких дій за ч. 1 ст. 130 КУпАП за обставин, установлених у постанові судді місцевого суду, є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи, підтверджений наявними в матеріалах справи доказами.
Як вірно встановив суддя місцевого суду, наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП підтверджується наступними доказами: протоколом про адміністративне правопорушення серії: ЕПР1 № 178815 від 21 листопада 2024 року; копією постанови про накладення адміністративного стягнення серія ЕНА №3520183 від 21 листопада 2024 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП; чеком приладу Alkotest Drager 6820 та актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціального технічного засобу, відповідно до якого у водія виявлені такі ознаки алкогольного сп`яніння як різкий запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння шкірного покриву обличчя, виражене тремтіння пальців рук, результати огляду 0,94 проміле; направленням ОСОБА_1 , як водія транспортного засобу на огляд з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, до КНП Баранівська лікарня для проходження відповідного огляду, від огляду у медичному закладі відмовився; відеозаписами з нагрудних камер поліцейських.
Аналіз досліджених під час судового розгляду судом першої інстанції та перевірених апеляційним судом доказів у їх сукупності дає підстави зробити висновок про доведеність вини ОСОБА_1 у порушенні ним вимог п. 2.9 «а» ПДР України, тобто вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
На думку апеляційного суду процедура проведення огляду водія на стан алкогольного сп`яніння була проведена працівниками поліції з дотриманням вимог закону.
Так, порядок проходження огляду осіб з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння закріплено у ст. 266 КУпАП та Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України, Міністерства охорони здоров`я України від 09 листопада 2015 року №1452/735(далі Інструкції), а також у Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженому Постановою КМУ 17.12.2008 № 1103.
За положенням ст. 266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами, морськими, річковими, малими, спортивними суднами або водними мотоциклами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, морськими, річковими, малими, спортивними суднами або водними мотоциклами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.
Огляд водія на стан алкогольного сп`яніння проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.
У разі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.
Огляд осіб на стан алкогольного сп`яніння здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення. Огляд у закладі охорони здоров`я та складення висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського.
Огляд особи на стан алкогольного сп`яніння, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.
Відповідно до п.п. 2, 3 Інструкції огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.
Ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів, порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.
Так, з матеріалів справи та відеозаписів вбачається, що працівники поліції зупинили автомобіль Nissan, за кермом якого був ОСОБА_1 за порушення правил дорожнього руху, повідомили причину зупинки (не увімкнення світлового покажчика повороти при зміні напрямку руху). У зв`язку з виявленими ознаками, зафіксованими у акті огляду водія алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з ротової порожнини, почервоніння шкірного покриву обличчя, тремтіння пальців рук) водій погодився пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу. Працівники поліції роз`яснили порядок застосування приладу Алкотестера Драгер, надали запечатаний мундштук та ОСОБА_1 пройшов огляд із позитивним результатом – 0,94 проміле. У подальшому водію роз`яснили права та обов`язки, передбачені ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП та щодо ОСОБА_1 у його присутності працівники поліції склали адміністративні матеріали. Складений щодо ОСОБА_1 протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП та інші матеріали надані водію на ознайомлення, які той підписав без зауважень та заперечень. 
Зазначений вище відеозапис з портативних нагрудних камер поліцейських та службового автомобіля хоча й наданий частинами, проте за своїм змістом є послідовним та відображає зазначені у протоколі події, тому відповідає п. 5 розділу ІІ Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої Наказом МВС України 18 грудня 2018 року №1026 та вимогам ст. 251 КУпАП. 
Відсутність посилання у протоколі на номер технічного засобу, за допомогою якого здійснювалась відеозйомка, не спростовує обставин об`єктивно зафіксованих на відеозаписі та не виключає належність та і допустимість даного доказу. Крім того у протоколі про адміністративне правопорушення у додатках (п. 11) крім іншого вказано відео.
Розділом ІІ п. 7 Наказу МВС України «Про затвердження Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» 09.11.2015 № 1452/735 передбачено, що встановлення стану алкогольного сп`яніння здійснюється на підставі огляду, який проводиться згідно з вимогами цієї Інструкції поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів, показники яких після проведення тесту мають цифровий показник більше 0,2 проміле алкоголю в крові.
Отже, законодавством України встановлений мінімальний показник вмісту алкоголю в крові 0,2‰, за наявності якого, можна стверджувати про перебування особи в стані алкогольного сп`яніння. Разом з цим, у водія ОСОБА_1 встановлений показник 0,94 проміле, що значно перевищує допустиму норму та свідчить про беззаперечне перебування останнього у стані алкогольного сп`яніння. 
Апеляційний суд звертає увагу, що хоча на запитання працівників поліції водій забажав їхати на огляд до медичного закладу, проте у подальшому від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у закладі охорони здоров`я, останній відмовився, після проходження огляду ОСОБА_1 підписав чек приладу Алкотестера Драгер, погодився з його змістом. Оскільки будь-яких заперечень щодо встановленого внаслідок проведеного огляду показника вмісту алкоголю у видихуваному повітрі ОСОБА_1 не висловлював, підтвердив вживання алкоголю, тому працівники поліції обґрунтовано склали щодо нього адміністративні матеріали за ч. 1 ст. 130 КУпАП. Також законодавством не передбачена обов`язкова участь адвоката під час проходження особою огляду на стан сп`яніння та оформлення поліцією матеріалів про адміністративне правопорушення за ст. 130 КУпАП. Відсутність захисника не перешкоджала ОСОБА_1 ознайомитись зі складеними працівниками поліції матеріалами та не є обставиною, яка виключає адміністративну відповідальнсіть за вказаною статтею. Відсутність же захисника при розгляді справи за ст. 122 ч. 2 КУпАП щодо ОСОБА_1 знаходиться поза межами предмету розгляду у даному провадженні. 
Протокол про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 складений з дотриманням вимог ст.ст. 254-256 КУпАП та містить всі необхідні для розгляду справи відомості, істотних недоліків при його складанні, які б тягли за собою визнання цього протоколу недопустимим доказом, не вбачається. Достовірність відомостей, зазначених у протоколі, сумнівів не викликає, оскільки ці відомості узгоджуються з іншими доказами, доданими до нього. На противагу доводам адвоката зазначений у протоколі серії ЕПР1 №178815 від 21 листопада 2024 року час вчинення правопорушення узгоджується із долученим відеозаписом, а саме: 13-12 год 21 листопада 2024 року. Зазначення судом першої інстанції у тексті постанови номера вказаного протоколу 17885 замість вірного 178815 на думку апеляційного суду є опискою, що не впливає на належність та допустимість вказаного доказу.
Всупереч доводам захисника, на місці зупинки працівники поліції роз`яснили водію права та обов`язки, порядок проходження огляду на стан сп`яніння, наслідки відмови від проходження огляду у медичному закладі.
На переконання суду у матеріалах справи міститься достатньо доказів на підтвердження обставин, викладених у фабулі протоколу про адміністративне правопорушення.
Отже, аргументи захисника щодо порушення працівниками поліції порядку огляду, що, на думку адвоката нівелює його дійсність, апеляційний суд вважає необґрунтованими, оскільки водій пройшов огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки автомобіля з позитивним результатом – 0,94 проміле, погодився з таким результатом огляду, від проходження огляду у закладі охорони здоров`я відмовився. Посилання захисника на ту обставину, що ОСОБА_1 певні процесуальні документи не підписував, суд апеляційної інстанції вважає безпідставними, оскільки належних доказів службового підроблення з боку працівників поліції на час апеляційного розгляду надано не було. 
За змістом ст. 252 КУпАП, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції, будь-яких вагомих доказів та доводів на спростування правильності висновків суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1ст. 130 КУпАП, не надано.
Аргументи скаржника щодо порушення права ОСОБА_1 на захист у зв`язку з розглядом справи суддею першої інстанції у його відсутності апеляційний суд вважає необґрунтованими з огляду на наступне. 
Обґрунтовуючи необхідність винесення постанови від 21 жовтня 2025 року у відсутності особи, що притягується до адміністративної відповідальності, суд першої інстанції посилався на неявку ОСОБА_1 та його захисника в судові засідання 15 травня 2025 року, 16 червня 2025 року, 10 липня 2025 року. 21 жовтня 2025 року ОСОБА_1 надіслав заяву про відкладення розгляду справи у зв`язку з заміною захисника на адвоката Ковальчук Р.М., яка у своїй заяві від 21 жовтня 2025 року також повідомила про свою зайнятість у іншому судовому засіданні та необхідність ознайомитись з матеріалами даної справи. Апеляційний суд погоджується з оцінкою суддею районного суду процесуальної поведінки ОСОБА_1 щодо неодноразової неявки в судові засідання та ініціювання відкладення судових засідань без поважних причин як затягування строків розгляду справи з метою уникнення відповідальності.
Варто зауважити, що відповідно до практики Європейського суду з прав людини сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, та належним чином повідомлена по час і місце розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правам та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.
Окрім того, відповідно до вимог ст. 129 Конституції України, ст. 11 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», розгляд справ про адміністративні правопорушення відбувається в судах відкрито, що гарантує особі, яка притягується до адміністративної відповідальності, своєчасно дізнатись про результати судового розгляду та оскаржити постанову суду у встановлений законом строк.
Отже, апеляційний суд не знайшов порушення норм процесуального права під час винесення постанови у суді першої інстанції у відсутності ОСОБА_1 .
Крім того, ч. 1 ст. 130 КУпАП не входить до переліку, визначеного ч. 2 ст. 268 КУпАП, за яким присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, є обов`язковою. 
Апеляційний суд також наголошує, що порушення Правил дорожнього руху, які мають наслідком відповідальність за ст. 130 КУпАП, є грубим та потенційно небезпечним як для самої особи, яка керує транспортним засобом, що є джерелом підвищеної небезпеки, так і для інших учасників дорожнього руху, тяжкість ймовірних наслідків.
У рішенні, ухваленому 29 червня 2007 року у справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства», Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.
Враховуючи наведене, проходжу до висновку про те, що при розгляді даної справи суддя місцевого суду повною мірою дотримався вимог ст. ст. 245, 251, 252, 278, 280, 283 КУпАП, правильно встановив всі фактичні обставини справи та дійшов обґрунтованого висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Апеляційним переглядом справи про адміністративне правопорушення не встановлено порушення судом першої інстанції норм процесуального права чи неправильного застосування норм матеріального права. Висновки суду відповідають фактичним обставинам справи, та не спростовуються доводами апеляційної скарги.
За таких обставин, підстави для скасування постанови судді місцевого суду відносно ОСОБА_1 відсутні.
Керуючись ст. 294 КУпАП України, апеляційний суд
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу адвоката Ковальчук Руслани Миколаївни, в інтересах ОСОБА_1 , залишити без задоволення, а постанову Баранівського районного суду Житомирської області від 21 жовтня 2025 року - без змін.
Постанова апеляційного суду є остаточною й оскарженню не підлягає.
Суддя Н.Й. Григорусь