"20" лютого 2026 р. Справа № 363/836/24

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

20 лютого 2026 року суддя Вишгородського районного суду Київської області Чірков Г.Є., розглянувши заяву ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , про розстрочку виконання постанови від 01 березня 2024 року в частині сплати штрафу, 

в с т а н о в и в:
постановою Вишгородського районного суду Київської області від 01 березня 2024 року, яка набрала законної сили, ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та призначити їй стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.
05 лютого 2026 року ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою, в якій просила розстрочити виконання вказаної вище постанови в частині накладення адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 34 000 грн., шляхом виплати штрафу рівними частинами по 3 400 грн. щомісячно, строком на 10 місяців. Заява обґрунтована тим, що ОСОБА_1 має на утриманні двох малолітніх дітей та на даний час не працює, оскільки перебуває у декретні відпустці по догляду за молодшою дитиною, в зв`язку з чим одноразова сплата штрафу в розмірі 34 000 грн. становитиме для неї надмірний тягар. Також в заяві письмово просила розглянути справу без її участі.
Відповідно до положень ст.ст. 298, 299 КУпАП постанова про накладення адміністративного стягнення є обов`язковою для виконання державними і громадськими органами, підприємствами, установами, організаціями посадовими особами і громадянами. Постанова про накладення адміністративного стягнення підлягає виконанню з моменту її винесення, якщо інше не встановлено цим Кодексом та іншими законами України. При оскарженні постанови про накладення адміністративного стягнення постанова підлягає виконанню після залишення скарги без задоволення, за винятком постанов про застосування заходу стягнення у вигляді попередження, а також у випадках накладення штрафу, що стягується на місці вчинення адміністративного правопорушення.
Згідно ст. 307 КУпАП штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтею 300-1 цього Кодексу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.
Відповідно до ч. 1 ст. 308 КУпАП, у разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений частиною першою статті 307 цього Кодексу, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.
Статтею 33 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим (хвороба сторони виконавчого провадження, відрядження сторони виконавчого провадження, стихійне лихо тощо), сторони мають право звернутися до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції, із заявою про відстрочку або розстрочку виконання рішення. Рішення про розстрочку виконується в частині та у строки, встановлені цим рішенням.
Аналіз наведених правових норм вказує на те, що розстрочка штрафу це надання судом права на оплату штрафу рівними частинами протягом певного терміну за наявності обставин, які ускладнюють його виконання з поважних причин.
Згідно зі статтею 268 КУпАП одним із завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є забезпечення виконання винесеної постанови, що обумовлює необхідність застосування усіх передбачених КУпАП заходів забезпечення виконання постанови про притягнення до адміністративної відповідальності та застосування накладеного адміністративного стягнення.
Відповідно до статті 304 КУпАП, питання, пов`язані з виконанням постанови про накладення адміністративного стягнення, вирішуються органом (посадою особою), який виніс постанову.
Встановлено, що ОСОБА_1 згідно вказаних вимог Закону мала сплатити присуджений штраф в розмірі 17 000 грн. у березні 2024 року.
01 травня 2024 року вказану постанову направлено для примусового виконання в порядку ст. 308 КУпАП.
Наявність істотних, непереборних труднощів та існування поважних причин для невиконання судового рішення протягом тривалого часу (майже 2-х років) в заяві не обґрунтовано й доказів про це не подано.
Будь-які докази скрутного матеріального становища заявниці суду також не подано.
За таких обставин, сам факт утримання ОСОБА_1 двох малолітніх дітей ІНФОРМАЦІЯ_2 та ІНФОРМАЦІЯ_3 , підставою для розстрочення виконання рішення суду, яке не виконується без поважних причин протягом майже 2-х років, бути не може.
Беручи до уваги викладене, заява є необґрунтованою і задоволенню не підлягає.
На підставі викладеного та керуючись ст. 33 Закону України «Про виконавче провадження», ст.ст. 301, 304 КУпАП,

п о с т а н о в и в: 
у задоволенні заяви відмовити.
Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя