Гребінківський районний суд Полтавської області
__________________________________________________________________________________
   	Справа №: 528/1236/25 Провадження № 1-кп/528/17/26	

В И Р О К
Іменем України

23 квітня 2026 року м. Гребінка

Гребінківський районний суд Полтавської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарях судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю учасників кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_5 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду з повною технічною фіксацією обвинувальний акт у кримінальному провадженні у кримінальному провадженні №12025175580000121, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 19.06.2025 відносно:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Вили Лубенського району Полтавської області, українця, громадянина України, з середньою освітою, не працюючого, не одруженого, не депутата, на утриманні осіб не маючого, не військовозобов`язаного, не є особою з інвалідністю, участі в АТО та ООС не брав, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого03.02.2010 Лубенським міськрайонним судом Полтавської області за ч. 3 ст. 185 КК України до позбавлення волі строком на 3 роки. На підставі ст. 75 КК України звільнений від відбуття покарання з випробуванням 2 роки; 12.11.2010 Лубенським міськрайонним судом Полтавської області за ч. 2 ст. 185 КК України до позбавлення волі строком на 3 роки. На підставі ст. 71 КК України приєднано вирок Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 03.02.2010 та остаточно засуджено до 3 років 2 місяців позбавлення волі; 19.10.2012 звільнений умовно-достроково з невідбутою частиною покарання 1 рік 8 місяців; 03.10.2014 Лубенським міськрайонним судом Полтавської області за ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 185 КК України до 3 років 1 місяця позбавлення волі; 24.01.2017 звільнений по відбуттю строку покарання; 11.09.2017 Лубенським міськрайонним судом Полтавської області за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ст. 70 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі, звільнений 28.02.2019 по відбуттю терміну покарання; 10.12.2021 Лубенським міськрайонним судом Полтавської області за ст. 395 КК України призначено покарання у вигляді арешту строком на 4 місяці, звільнений 22.08.2022 по відбуттю терміну покарання. 16.10.2023 Гребінківським районним судом Полтавської області за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 190, ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358, КК України до 3 років позбавлення волі. 21.05.2025 звільнений на підставі ухвали Київського райсуду м. Полтави від призначеного покарання за вироком Гребінківського райсуду Полтавської області від 16.10.2025 за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 190 у зв`язку з декриміналізацією зазначених діянь, вважати засудженим ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358, ч. 1 ст. 70 КК України до 2 років позбавлення волі. Ухвалою Київського райсуду м. Полтави від 28.05.2025 зараховано в строк відбування покарання з 16.11.2023 по 28.05.2025, що становить 3 роки 24 дні обмеження волі
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч.1 ст.309 КК України,

в с т а н о в и в:
19.06.2025 близько 09 год. 30 хв., ОСОБА_5 перебуваючи на околиці м. Гребінка, Лубенського району, Полтавської області, а саме неподалік місцевого сміттєзвалища помітив дикоростучі рослини коноплі, які вирішив зірвати. Після цього, ОСОБА_5 , реалізуючи раптово виниклий протиправний умисел зірвав стебла рослини коноплі для подальшого висушування для особистого вживання без мети збуту, тим самим незаконно придбав особливо небезпечний наркотичний засіб, обіг якого заборонено - канабіс, який в подальшому, з умислом на незаконне зберігання наркотичних засобів без мети збуту, хотів перенести до місця свого проживання.
Далі в період часу з 11 год. 26 хв., по 11 год. 40 хв., в ході проведення огляду місця події, що проводився на ділянці місцевості неподалік міського сміттєзвалища, яке розташоване між с. Почаївка Гребінківської ТГ та м. Гребінка, а саме з координатами 50,10869?, 32,49746° ОСОБА_5 добровільно видав полімерний пакет з речовиною рослинного походження зеленого кольору, яка відповідно до висновку експерта є канабісом загальною масою 42,610 г., яку ОСОБА_5 , незаконно зберігав для власного вживання без мети збуту.
Таким чином, ОСОБА_5 обвинувачується у незаконному придбанні та зберіганні наркотичних засобів без мети збуту, тобто у вчиненні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч.1 ст.309 КК України.
Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.
Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, відповідно до ч.6 ст.22 КПК України, створив необхідні умови для реалізації сторонами кримінального провадження їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків
Так, в судовому засіданні 23.04.2026 року на запитання передбачені ст.348 КПК України, обвинувачений ОСОБА_5 надав відповіді, що суть обвинувачення йому зрозуміла, свою провину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні, яке передбачене ч.1 ст. 309 КК України, обставини якого викладені в обвинувальному акті від 02.10.2025 року визнає повністю, не заперечував та не оспорював щодо обставин його вчинення, а саме місця, дати, часу та способу. Згодився надавати покази.
Прокурор Пирятинського відділу Лубенської окружної прокуратури ОСОБА_6 вважає за можливе не досліджувати докази щодо тих обставин, які ніким не оспорюються і здійснювати судовий розгляд на підставі ч.3 ст.349 КПК України.
Обвинувачений ОСОБА_5 не заперечував щодо розгляду даного кримінального провадження в спрощеному порядку.
Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_5 в повному обсязі визнав свою провину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні, яке передбачене ч.1 ст. 309 КК України, обставини якого викладені в обвинувальному акті від 02.10.2025 року, та беручи до уваги думки: прокурора, обвинуваченого, за згодою учасників судового розгляду, відповідно до вимог ч.3 ст.349 КПК України, суд прийшов до висновку про недоцільність дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.
При цьому, суд з`ясував, чи правильно обвинувачений розуміє зміст цих обставин, які не оспорюються. Сумнівів щодо добровільності та істинності його позиції у суду немає.
Суд також роз`яснив учасникам розгляду даного кримінального провадження, що при таких обставинах вони позбавляються права оскаржити ці обставини справи у апеляційному порядку.
Переконавшись у добровільності позиції учасників судового розгляду, а також в тому, що вони усвідомлюють неможливість оскаржити обставини, встановлені під час досудового розслідування, в апеляційному порядку, суд прийшов до висновку про судовий розгляд кримінальної справи за правилами ч.3 ст.349 КПК України.
Це узгоджується з вимогами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу ІІІ Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи «Відносно спрощеного кримінального правосуддя» та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно яким суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.
При судовому розгляді кримінальної справи у порядку, передбаченому ч.3 ст.349 КПК України, питання, визначені ч.1 ст.368 КПК України, вирішуються судом.
В судовому засіданні у порядку ст. 351 КПК України обвинувачений ОСОБА_5 надав особисті покази, які в повному обсязі відповідають фактичним обставинам справи, тому суд находить їх достатніми та істинними.
При встановлених обставинах, оцінюючи досліджені докази, суд вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні вищезазначеного кримінального правопорушення у судовому засіданні доведена повністю і досліджених доказів достатньо для визнання його винуватим, зважаючи на повне визнання ним вини під час судового розгляду.
Дії ОСОБА_5 кваліфіковані за ч. 1 ст. 309 КК України, як дії, які виразилися у незаконному придбанні та зберіганні наркотичних засобів без мети збуту. Таку кваліфікацію дій обвинуваченого, суд вважає правильною.
Так, канабіс відносяться до переліку наркотичних засобів, обіг яких заборонений. Його придбання, виготовлення та зберігання чинним законом суворо заборонено. Це означає, що дії ОСОБА_5 мають ознаку незаконності. Обвинуваченому це було відомо, він усвідомлював суспільно небезпечний характер власних дій, передбачав їх суспільно небезпечні наслідки, але бажав їх настання з метою подальшого особистого вживання наркотичного засобу. Це підтверджує наявність в його діях виключно прямого умислу, а також те, що він не мав на меті збут наркотичних засобів. Вчинене ним кримінальне правопорушення є закінченим. ОСОБА_5 досяг віку, з якого наступає кримінальна відповідальність за вчинення злочину у сфері наркотичних засобів.
Суд дійшов до переконання, що обвинувачений повинен бути засуджений за ч. 1 ст. 309 КК України, за незаконне придбання та зберігання наркотичного засобу, обіг якого заборонено – канабіс, без мети збуту.
В судових дебатів прокурор ОСОБА_6 звернув увагу, що під час судового розгляду даного кримінального провадження обставини вчинення обвинуваченим ОСОБА_5 інкримінованому йому кримінальному правопорушенні знайшли своє підтвердження в повному обсязі, дії останнього кваліфіковано за ч.1 ст. 309 КК України, кваліфікація є вірною і обґрунтованою, а винність обвинуваченого, окрім особистого визнання ним своєї вини, повністю підтверджена отриманими та дослідженими доказами. Зазначив, що відносно обвинуваченого доцільно обрати покарання в межах санкцій статті кримінального кодексу України, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, а саме у виді обмеження волі строком на 1 рік, при цьому з урахуванням вироку Гребінківського райнного суду Полтавської області від 08.12.2025 року, на підставі ч.4 ст.70 КК України, шляхом поглинання менш суворо покарання більше суворим, призначити остаточне у виді 2 років обмеження волі із застосуванням ст. 75 КК України, встановивши йому іспитовий строк в 2 роки та покладення відповідних обов`язків визначених ст. 76 КК України. Процесуальні витрати стягнути з обвинуваченого на користь Держави. Питання щодо речових доказів вирішити у відповідності до ст.100 КПК України. Запобіжний захід до вступу вироку в законну силу не обирати.
Також в судових дебатах, обвинувачений ОСОБА_5 просив суд суворо не карати, не позбавляти його волі, щиро розкаявся за вчинене ним, погодився з покаранням яке запропоноване прокурором.
У судовому засіданні, окрім допиту обвинуваченого, судом були дослідженні докази, що посвідчують та характеризують його особу, а також документи щодо речових доказів та процесуальних витрат.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_5 суд керується загальними засадами, які визначені у ст.65 КК України, відповідно до якої суд призначає покарання: 1) у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу; 2) відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; 3) враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.
При цьому, суд також виходить із положень ст.50 КК України відповідно до яких покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами, покарання не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.
Згідно роз`яснень п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003року із змінами та доповненнями «Про практику призначення судами кримінального покарання», визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з класифікації злочинів (ст.12 КК), а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення (форма вини, мотив і мета, спосіб, стадія вчинення, кількість епізодів злочинної діяльності, роль кожного зі співучасників, якщо злочин вчинено групою осіб, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали, тощо). Досліджуючи дані про особу підсудного, суд повинен з`ясувати його вік, стан здоров`я, поведінку до вчинення злочину як у побуті, так і за місцем роботи чи навчання, його минуле (зокрема, наявність не знятих чи не погашених судимостей, адміністративних стягнень), склад сім`ї (наявність на утриманні дітей та осіб похилого віку), його матеріальний стан тощо.
Так, санкцією ч. 1 ст. 309 КК України передбачено покарання у виді штрафу від однієї тисячі до трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або виправними роботами на строк до двох років, або пробаційним наглядом на строк до п`яти років, або обмеженням волі на той самий строк, що свідчить згідно ст. 12 КК України, про вчинення обвинуваченим кримінального проступку. 
За час судового розгляду справи в суді, ОСОБА_5 поводив себе позитивно, дотримувався встановленого в суді порядку, зауважень головуючого не отримував.
Щодо обставин, що обтяжують та пом`якшують відповідальність обвинуваченого. З цього приводу суд враховує, що у відповідності до ст. 67 КК України, що обтяжують відповідальність обвинуваченого органом досудового розслідування не встановлено та прокурором в судовому засіданні не наведено. Щодо наявності пом`якшуючих його відповідальність обставин, судом, у відповідності до ст. 66 КК України визнано щире каяття.
Згідно вимог ч.1 ст.19 КК України ОСОБА_5 є осудною, оскільки осудною визнається особа, яка під час вчинення кримінального правопорушення могла усвідомлювати свої дії (бездіяльність) і керувати ними.
Судом в повному об`ємі вивчена особа обвинуваченого ОСОБА_5 , який проживає за адресою: АДРЕСА_2 . Згідно довідки-характеристики наданої виконавчим комітетом Гребінківської міської ради від 24.06.2025 року, письмових заяв і скарг на ОСОБА_5 не надходило.
Згідно довідки КНП «Гребінківська міська лікарня» від 24.06.2025 року ОСОБА_5 на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває. 
З даних вимоги ДІАП НП України вбачається, що ОСОБА_5 , раніше притягувався до кримінальної відповідальності, неодноразово судимий за вчинення корисливих злочинів.
За інформацією згідно довідки виданої 24.06.2025 Лубенським районним сектором №1 філії ДУ «Центр пробації» в Полтавській області, ОСОБА_5 на обліку не перебуває.
Також враховано, що обвинувачений не є депутатом чи інвалідом, не одружений, утриманців не має. Крім того, будучи працездатним, обвинувачений ніде не працює, не перебуває на військовому обліку.
Указані обставини потребують додаткового врахування при призначенні покарання обвинуваченій, оскільки мають істотне значення щодо вивчення особистості та відношення останньої до скоєного нею.
Отже, враховуючи характер і ступінь суспільної небезпечності вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення (проступку), обставин його вчинення, відомостей, що характеризують його особу, тяжкість вчиненого ним кримінального правопорушення, позицію державного обвинувача, обвинуваченого, додержуючись принципу законності, індивідуалізації, справедливості та обґрунтованості покарання, а також враховуючи, що згідно ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, та з огляду на всі обставини в цілому, суд приходить до висновку про те, що обвинуваченому ОСОБА_5 слід призначити покарання за ч. 1 ст. 309 КК України – у виді обмеження волі строком на 1 (один) рік.
Крім того, як встановлено судом, вироком Гребінківського районного суду Полтавської області від 08.12.2025 року ОСОБА_5 визнаний винуватим у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 357 КК України та йому призначено покарання у виді 2 років обмеження волі з іспитовим строком 1 рік. 
При цьому слід зазначити, що кримінальне правопорушення за ч.1 ст. 309 КК України у даному кримінальному провадженні обвинувачений ОСОБА_5 скоїв в червні 2025 року, тобто до ухвалення вироку Гребінківського районного суду Полтавської області від 08.12.2025 року.
Відповідно до вимог ч.4 ст.70 КК України за правилами, передбаченими в частинах першій - третій цієї статті, призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому кримінальному правопорушенні, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку.
Відтак, остаточне покарання ОСОБА_5 необхідно призначити відповідно до вимог ч. 4 ст. 70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим.
Згідно з висновками щодо застосування положень статей 70, 75 КК України, сформованих Об`єднаною палатою Касаційного кримінального суду Верховного Суду у постанові від 23.09.2019 по справі №199/1496/17, кримінально-правові норми, передбачені статтями 70, 75 КК не передбачають окремого порядку призначення покарання за сукупністю злочинів в тих випадках, коли особа, щодо якої було застосоване звільнення від покарання з іспитовим строком, вчинила до ухвалення вироку в першій справі інший злочин, за який вона засуджується до покарання, від відбування якого вона також звільняється з іспитовим строком. Оскільки самостійне виконання таких вироків не засноване на вимогах закону про кримінальну відповідальність, призначаючи остаточне покарання згідно з вимогами ч. 4 ст. 70 КК, суд має право вмотивовано вирішити питання про звільнення особи від відбування остаточного покарання з випробуванням, та визначити іспитовий строк в порядку та в межах, передбачених ст. 75 КК.
Враховуючі такі висновки Верховного Суду, зважаючи на обставини даної справи, суд вбачає підстави для звільнення ОСОБА_5 від відбування призначеного йому за сукупністю злочинів покарання з випробуванням та визначення йому іспитового строку в порядку та в межах, передбачених ст. 75 КК України.
При цьому суд враховує, що ОСОБА_5 після викриття його незаконної діяльності активно сприяв розкриттю кримінального правопорушення; надав правдиві визнавальні свідчення органу досудового розслідування та суду; критично ставиться до вчиненого; щиро покаявся; запевнив суд про бажання стати на шлях виправлення. Дані обставини, на думку суду, свідчать про можливість виправлення обвинуваченого без ізоляції від суспільства.
На переконання суду, саме таке покарання є необхідним, достатнім, справедливим для виправлення обвинуваченого, запобігання вчинення нових злочинів, як самим обвинуваченим, так і іншими особами, забезпечує співрозмірність діяння та кари, відповідає таким принципам Європейської конвенції з захисту прав людини і основоположних свобод, як пропорційність обмеження прав людини, легітимна мета та невідворотність покарання. Справедливість покарання полягає насамперед у тому, що воно має відповідати загальнолюдським цінностям, моральним устоям суспільства, переконувати громадян у правильності судової політики.
Підстав для застосування до обвинуваченого більш тяжкого покарання чи менш тяжкого, з врахуванням тяжкості скоєного, його особи, суд не знаходить.
Питання щодо речових доказів слід вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.
Процесуальні витрати у вигляді вартості проведення судової експертизи наркотичних засобів на підставі ч. 2 ст. 124 КПК України слід стягнути з обвинуваченого ОСОБА_5 на користь держави.
Цивільний позов по справі не заявлений.
Запобіжний захід відносно ОСОБА_5 не обирався, підстав для його обрання судом до набрання вироком законної сили також не встановлено.
Керуючись: ст. 22, ст. 100, ст. 122, 124, ст. ст. 349, 368-371, 373, 374, 376 КПК України, ст.ст.50, 56, 65-67,75, 76, ч.4 ст.70, ч. 1 ст. 309 КК України, суд,

у х в а л и в :
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України та призначити йому покарання у виді 1 (одного) року обмеження волі.
На підставі ч.4 ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання у виді 1 (одного) року обмеження волі, призначеного за даним вироком, більш суворим покаранням у виді 2 (двох) років обмеження волі, призначеним за вироком Гребінківського районного суду Полтавської області від 08.12.2025 року, остаточно, за сукупністю злочинів, призначити покарання у виді обмеження волі строком 2 (два) роки.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від відбування призначеного покарання у виді обмеження волі, з випробуванням, встановивши іспитовий строк терміном у 2 (два) роки.
Покласти на ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обов`язки, передбачені ч. 1 ст. 76 КК України, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання чи роботи; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Іспитовий строк ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , рахувати з моменту проголошення вироку, а саме 23.04.2026 року.
Стягнути з ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави судові витрати на проведення судової експертизи наркотичних засобів в сумі 2674 (дві тисячі шістсот сімдесят чотири) грн. 20 коп. 
Речові докази - канабіс масою 42,610 г., який знаходиться на зберіганні у кімнаті зберігання речових доказів ВП № 1 Лубенського РВП ГУНП в Полтавській області – знищити.
Вирок суду може бути оскаржений в апеляційному порядку до Полтавського апеляційного суду через Гребінківський районний суд Полтавської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом. 
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинувачуваному та прокурору. 

Суддя  	ОСОБА_7