П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
————————————————————————

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 березня 2026 р.	м. Одеса	Справа № 400/1659/25	

Перша інстанція: суддя Біоносенко В. В.

Судова колегія П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі: 
Головуючого: Градовського Ю.М.
суддів: Бітова А.І., 
Єщенка О.В.,
розглянувши в порядку письмового провадження в м.Одесі апеляційну скаргу ОСОБА_1  на ухвалу Миколаївського окружного адміністративного суду від 25 грудня 2025р. про відмову у задоволенні заяви ОСОБА_1 про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності відповідача, вчинених на виконання рішення по адміністративній справі за адміністративним позовом ОСОБА_1  до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області про визнання відмови протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, 

В С Т А Н О В И Л А:
У лютому 2025р. ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ГУ ПФУ в Миколаївській області, у якому просив:
- визнати протиправними дії відповідача щодо відмови у здійсненні обчислення та перерахунку пенсії позивачу з 1.02.2023р. на підставі довідки Департаменту з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції 15.01.2025р. №9/3-144;
- зобов`язати відповідача здійснити обчислення та перерахунок пенсії позивачу з 1.02.2023р., без обмеження її максимальним розміром, виходячи з 90% грошового забезпечення, на підставі довідки Департаменту з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції 15.01.2025р. №9/3-144, з урахуванням підвищення пенсії, передбаченого Постановами КМУ від 23.02.2024р. №185, від 25.02.2025р. №209, з врахуванням раніше виплачених сум.
Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 17 квітня 2025р. адміністративний позов задоволено частково.
Визнано протиправною відмову ГУ ПФУ в Миколаївській області у проведенні перерахунку пенсії ОСОБА_1 з 1.02.2023р. відповідно до довідки Департаменту з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції України №9/3-144 від 15.01.2025р..
Зобов`язано ГУ ПФУ в Миколаївській області здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 з 1.02.2023р. на підставі довідки від 15.01.2025р. за №9/3-144, виданої Департаментом з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції України станом на 1.01.2023р., виходячи з 90% сум грошового забезпечення, без обмеження максимальним розміром десятьма прожитковими мінімумами, та з урахуванням раніше виплачених сум.
В задоволенні позову в частині позовних вимог щодо врахування підвищення пенсії відповідно до Постанови КМУ №185 від 23.02.2024р., №209 від 25.02.2025р., відмовлено.
29.05.2025р. Миколаївським окружним адміністративним судом видано виконавчий лист.
У подальшому, 26.05.2025р. та 30.05.2025р. позивач звернувся до суду із заявами, поданими в порядку, визначеному статтею 383 КАС України.
Ухвалою Миколаївського окружного адміністративного суду від 26 червня 2025р. заяви ОСОБА_1 про визнання протиправними дій відповідача – Головного управління Пенсійного фонду в Миколаївській області, по адміністративній справі №400/1659/25, залишено без задоволення.
Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 23.10.2025р. апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, а ухвалу Миколаївського окружного адміністративного суду від 26 червня 2025р. про залишення без задоволення заяви про визнання протиправними дій Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області на виконання рішення суду залишено без змін.
8.12.2025р. ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про визнання протиправними дій, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 17.04.2025р. по справі №400/1659/25, які полягають у виплаті позивачу пенсії в меншому розмірі, ніж визначено на виконання рішення суду від 17.04.2025р. по справі №400/1659/25.
Ухвалою Миколаївського окружного адміністративного суду від 25 грудня 2025р. заяву ОСОБА_1 про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності відповідача, вчинених на виконання рішення по адміністративній справі №400/1659/25, залишено без задоволення.
Не погодившись із даним судовим рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, у якій просить ухвалу суду скасувати та прийняти нове рішення, яким задовольнити заяву про визнання протиправними дій відповідача – ГУ ПФУ в Миколаївській області на виконання рішення суду по справі №400/1659/25.
Судова колегія вважає, що у відповідності до п.1 ч.1 ст.311 КАС України, апеляційну скаргу можливо розглянути в порядку письмового провадження, оскільки в матеріалах справи достатньо доказів для вирішення справи по суті.
Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про залишення скарги без задоволення, а ухвали суду - без змін.
Відповідно до ч.1 ст.316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Залишаючи без задоволення заяву про визнання протиправними дій ГУ ПФУ в Миколаївській області на виконання рішення суду, суд першої інстанції виходив з того, що зміна розміру пенсії позивача після виконання рішення суду по справі №400/1659/25, починаючи з 1.06.2025р. відбулося не внаслідок невиконання відповідачем рішення суду у адміністративній справі №400/1659/25, а внаслідок здійснення перерахунку пенсії у зв`язку з набуття чинності нового законодавства – ЗУ «Про Державний бюджет на 2025 рік» та Постанови КМУ №1 від 3.01.2025р..
Правомірність такого перерахунку пенсії позивача на підставі нового законодавства, може бути оцінена лише в межах відповідного окремого позову, і не може бути предметом оцінки в межах виконання рішенні суду у справі №400/1659/25 в порядку ст.ст.382, 383 КАС України, оскільки з 1.01.2025р. діє інше законодавство, та у зв`язку з здійсненним перерахунком виникли нові правовідносини, які не було предметом розгляду у цій справі.
Вирішуючи спір судова колегія вважає, що суд першої інстанції правильно вирішив спірне питання, з огляду на наступні обставини.
Згідно з ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Частиною 1 ст.129-1 Конституції України передбачено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.
Конституційний Суд України, розглядаючи справу №1-7/2013 у рішенні від 26.06.2013р., зазначив про те, що виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини рішення від 13.12.2012р. №18-рп/2012); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (пункт 3 мотивувальної частини Рішення від 25.04.2012р. №11-рп/2012).
Конституційний Суд України зазначив, що бере до уваги практику Європейського суду з прав людини, який, зокрема, в рішенні у справі «Шмалько проти України» від 20 липня 2004 року вказав, що право на виконання судового рішення є складовою права на судовий захист, передбаченого статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду (пункт 43).
Право на судовий захист є конституційною гарантією прав і свобод людини і громадянина, а обов`язкове виконання судових рішень - складовою права на справедливий судовий захист.
Приписами ст.14 КАС України передбачено, що судове рішення, яким закінчується розгляд справи в адміністративному суді, ухвалюється іменем України. Судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.
Відповідно до ст.370 КАС України, судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.
Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.
Згідно з ч.1 ст.383 КАС України особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.
Відповідно до ч.ч.3, 4 ст.383 КАС України на підтвердження обставин, якими обґрунтовуються вимоги, позивач зазначає докази, про які йому відомо і які можуть бути використані судом. До заяви додаються докази її надсилання іншим учасникам справи.
Заяву, зазначену у частині першій цієї статті, може бути подано протягом десяти днів з дня, коли позивач дізнався або повинен був дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів, але не пізніше дня завершення строку пред`явлення до виконання виконавчого листа, виданого за відповідним рішенням суду.
Згідно з ч.6 ст. 383 КАС України за відсутності обставин протиправності відповідних рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень - відповідача та порушення ним прав, свобод, інтересів особи-позивача суд постановляє ухвалу про залишення заяви без задоволення, яка може бути оскаржена в порядку, встановленому статтею 294 цього Кодексу. За наявності підстав для задоволення заяви суд постановляє ухвалу в порядку, передбаченому статтею 249 цього Кодексу.
Як вбачається із матеріалів справи, що ОСОБА_1 8.12.2025р. звернувся до суду із заявою про визнання протиправним рішення, дії чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду у справі №400/1659/25.
Надаючи оцінку вказаній заяві, судова колегія виходить з наступного.
Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 17.04.2025р. по справі №400/1695/25 зобов`язано ГУ ПФУ в Миколаївській області здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 з 1.02.2023р. на підставі довідки від 15.01.2025р. за №9/3-144, виданої Департаментом з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції України станом на 1.01.2023р., виходячи з 90% сум грошового забезпечення, без обмеження максимальним розміром десятьма прожитковими мінімумами, та з урахуванням раніше виплачених сум.
Як вбачається із протоколу перерахунку пенсії від 6.06.2025р. станом на 1.02.2023р. відповідачем проведено перерахунок пенсії ОСОБА_1 на виконання рішення суду у справі 400/1695/25, внаслідок чого розмір пенсії склав 48 914,93грн. (а.с.81).
Згідно із розрахунком на доплату пенсії заборгованість по доплаті пенсії внаслідок вказаного перерахунку становить 237 888,35грн..
При цьому, починаючи з червня 2025р. до пенсії ОСОБА_1 було застосовано понижуючі коефіцієнти на підставі Постанови КМУ №1 від 3.01.2025р..
Як вказує позивач та встановлено судовою колегією, що рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 18.06.2025р., залишеним без змін постановою П`ятого апеляційного адміністративного від 16.09.2025р. по справі №400/2103/25 визнано протиправними дії ГУ ПФУ в Миколаївській області щодо застосування з 1.01.2025р. понижуючих коефіцієнтів, встановлених Постановою КМУ від 3.01.2025р. №1 «Про визначення порядку виплати пенсій деяким категоріям осіб у 2025 році у період воєнного стану» при нарахуванні та виплаті пенсії ОСОБА_1 ; зобов`язано ГГУ ПФУ у Миколаївській області з 1.01.2025р. нараховувати та виплачувати пенсію ОСОБА_1 без застосування понижуючих коефіцієнтів, встановлених Постановою КМУ від 3.01.2025р. №1 «Про визначення порядку виплати пенсій деяким категоріям осіб у 2025 році у період воєнного стану», з урахуванням раніше проведених виплат.
Згідно із протоколом перерахунку пенсії з 1.12.2025р., долученого ОСОБА_1 до апеляційної скарги, позивачу нараховується пенсія з урахуванням максимального розміру 48 914,93грн..
Натомість, згідно із випискою по картковому рахунку 5.11.2025р. йому надійшли кошти у розмірі 31 268,09грн., 26.11.2025р. – 8 043,4грн., 4.12.2025р. – 31 268,09грн. та 31.12.2025р. – 7 461,42грн.. 
Судова колегія зазначає, що розмір пенсії 31 268,09грн., який виплачувався позивачу у листопаді та грудні 2025 року є аналогічним розміру, визначеному у протоколі перерахунку пенсії з 1.06.2025р. від 22.05.2025р., тобто із застосуванням понижуючих коефіцієнтів на підставі Постанови КМУ №1.
При цьому, судова колегія зазначає, що належних доказів щодо застосування максимального розміру пенсії, як зазначає позивач, у листопаді та грудні 2025р. матеріали справи не містять, окрім як інформація з автоматизованої системи Розрахунку пенсій, з якої вбачається визначення загального розміру пенсії позивача на рівні 48 914,93грн..
Відтак, судова колегія вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відсутність підстав для задоволення заяви про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності відповідача, вчинених на виконання рішення суду.
Згідно із приписами КАС України окрема ухвала суду - це рішення, яким суд реагує на виявлені під час розгляду справи порушення закону, причини та умови, що сприяли вчиненню порушення.
Статтею 324 КАС України передбачено, що суд апеляційної інстанції у випадках і в порядку, встановлених ст.249 цього Кодексу, може постановити окрему ухвалу.
Відповідно до ч.ч.1-3 ст.249 КАС України суд, виявивши під час розгляду справи порушення закону, може постановити окрему ухвалу і направити її відповідним суб`єктам владних повноважень для вжиття заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону.
У разі необхідності суд може постановити окрему ухвалу про наявність підстав для розгляду питання щодо притягнення до відповідальності осіб, рішення, дії чи бездіяльність яких визнаються протиправними.
Суд може постановити окрему ухвалу у випадку зловживання процесуальними правами, порушення процесуальних обов`язків, неналежного виконання професійних обов`язків (в тому числі якщо підписана адвокатом чи прокурором позовна заява містить суттєві недоліки) або іншого порушення законодавства адвокатом або прокурором. Окрема ухвала щодо прокурора або адвоката надсилається органу, до повноважень якого належить притягнення до дисциплінарної відповідальності прокурора або адвоката відповідно.
Окрема ухвала суду є процесуальним засобом судового впливу на виявлені під час судового розгляду грубі порушення законності, а також причини та умови, що цьому сприяли. Правовими підставами постановлення окремої ухвали є виявлені під час розгляду справи порушення матеріального або процесуального права, встановлення причин та умов, що сприяли вчиненню таких порушень. Вирішення питання щодо постановлення окремої ухвали є правом, а не обов`язком суду.
Аналіз положень наведеної ст.249 КАС України дає підстави для висновку, що окрема ухвала суду є процесуальним засобом необхідного належного реагування (судового впливу) на порушення законності , а також на причини та умови, що цьому сприяли, які виявлені ним саме під час судового розгляду. Постановлення такої ухвали є правом, а не обов`язком суду.
З урахуванням наведеного, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для ухвалення окремої ухвали.
У контексті оцінки доводів апеляційної скарги, колегія суддів звертає увагу на позицію Європейського суду з прав людини, зокрема, у справах «Проніна проти України» (пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.
У доводах апеляційної скарги апелянт посилався на неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права. На думку судової колегії, викладені у скарзі доводи не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи по суті. 
За таких обставин, судова колегія вважає, що ухвала суду першої інстанції постановлена з додержанням норм процесуального права, а тому не вбачає підстав для її скасування.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.311,312,316,325 КАС України, судова колегія

П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Ухвалу Миколаївського окружного адміністративного суду від 25 грудня 2025р. про відмову у задоволенні заяви ОСОБА_1 про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності відповідача, вчинених на виконання рішення залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її ухвалення та оскарженню не підлягає.

Головуючий: Ю.М. Градовський

Судді: А.І. Бітов

О.В. Єщенко