УКРАЇНА 
Житомирський апеляційний суд 

Справа №283/1638/25 Головуючий у 1-й інст. Ярмоленко В. В. 
Категорія 80 Доповідач Борисюк Р. М. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 березня 2026 року 

Житомирський апеляційний суд у складі:
головуючого судді Борисюка Р.М.,
суддів Павицької Т.М., Шевчук А.М.,
з участю секретаря
судового засідання Лугини О.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Житомирі цивільну справу №283/1638/25 за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Юні Стоун Плент» про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Юні Стоун Плент» про стягнення заборгованості по заробітній платі, 
за апеляційною скаргою представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Юні Стоун Плент» на ухвалу Малинського районного суду Житомирської області від 27 листопада 2025 року, постановлену під головуванням судді Ярмоленка В.В. у місті Малині, 

в с т а н о в и в :
У липні 2025 року представник ОСОБА_1 – адвокат Гарбар К.Г звернувся до суду з позовом, у якому просив стягнути з ТОВ «Юні Стоун Плент» на користь позивача нараховану, але не виплачену заробітну плату за грудень 2024 року, за січень – квітень 2025 року у загальному розмірі 53 273,80 грн.
Рішенням Малинського районного суду Житомирської області від 29 вересня 2025 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково. Стягнуто із відповідача на користь позивача заборгованість із нарахованої, але не виплаченої заробітної плати у розмірі 41 310,54 грн, без утримання з цієї суми податків і обов`язкових платежів. Рішення суду щодо заробітної плати та стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні в межах суми платежу за один місяць допущено до негайного виконання. Стягнуто з ТОВ «Юні Стоун Плент» на користь держави судовий збір в розмірі 1 211,20 грн.
24 листопада 2025 року представник Товариства подала до суду першої інстанції заяву, у якій просила визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий лист Малинського районного суду Житомирської області №283/1638/25 від 31 жовтня 2025 року про стягнення з ТОВ «Юні Стоун Плент» на користь ОСОБА_1 заборгованості із нарахованої, але не виплаченої заробітної плати за грудень 2024 року та за січень-квітень 2025 року у розмірі 41 310,54 грн без відрахування податків та зборів.
Вказує, що 03 листопада 2025 року Товариством отримано постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №79497653 щодо стягнення на користь ОСОБА_1 заборгованості із нарахованої, але не виплаченої заробітної плати у розмірі 41 310,54 грн.
Тобто відповідне виконавче провадження відкрите на всю суму заборгованості всупереч нормі ЦПК України ( пункту 2 частини 1, статті 430 ЦПК України ).
Представник вважає, що місцевий суд повинен був видати наказ про стягнення однієї із сум, а не одразу всієї суми заборгованості. 
Відтак, виконавчий лист № 283/1638/25 від 31 жовтня 2025 року, виданий Малинським районним судом Житомирської області, не відповідає положенням ЦПК України (пункту 2 частини 1 статті 430 ЦПК України).
Ухвалою Малинського районного суду Житомирської області від 27 листопада 2025 року в задоволенні заяви ТОВ «Юні Стоун Плент» про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню - відмовлено.
Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, представник Товариства подала апеляційну скаргу, де просить її скасувати та ухвалити нове судове рішення про задоволення заяви.
На обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що оскаржувана ухвала є незаконною, необґрунтованою та такою, що постановлена з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права.
Вказує, що висновки суду першої інстанції є безпідставними і не відповідають дійсності та є незаконними, оскільки виконавчий лист виданий на суму 41 310,54 грн – це сума заробітної плати позивача за 5 місяців (грудень 2024 року, січень, лютий, березень, квітень 2025 року), що не відповідає вимогам пункту 2 частини 1 статті 430 ЦПК України, які передбачають, що суд допускає негайне виконання рішень у справах про присудження працівникові виплати заробітної плати, але не більше ніж за один місяць.
Вважає, що при постановлені оскаржуваної ухвали судом першої інстанції були неправильно застосовані норми матеріального права – ст. ст. 8, 13, 129 Конституції України, ст. ст. 6,13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та були порушенні норми процесуального права, а саме ст. ст. 10, 12, 43, 76, 77, 78, 79, 80, 81, 83, 89, 263,430 ЦПК України.
Також зазначає, що перелік підстав для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, за змістом статті 432 ЦПК України, не є виключним, оскільки передбачає також інші підстави для прийняття такої ухвали, ніж прямо зазначені у цій нормі процесуального права. 
Представник ОСОБА_1 – адвокат Гарбара К.Г. у відзиві на апеляційну скаргу просить залишити її без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції - без змін, а також просить проводити розгляд справи без його участі та позивача, із урахуванням поданих заперечень у відзиві. 
Належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи інші учасники в судове засідання не з`явились, а тому суд апеляційної інстанції розглянув справу у їх відсутність без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що передбачено положеннями частини 2 статті 372 та частини 2 статті 247 ЦПК України.
Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції відповідно до положень статті 367 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.
Відмовляючи у задоволенні заяви, суд першої інстанції виходив з того, на підставі ухваленого рішення про стягнення заборгованості по нарахованій, але не виплаченій заробітній платі, був виданий виконавчий лист із дотриманням вимог статті 430 ЦПК України і підстав для визнання його таким, що не підлягає виконанню, немає. 
Колегія суддів погоджується із висновком місцевого суду із таких мотивів.
Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Статтею 367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Як вбачається із матеріалів справи, рішенням Малинського районного суду Житомирської області від 29 вересня 2025 року частково задоволені позовні вимоги ОСОБА_1 . Стягнуто на його користь із відповідача 41 310,54 грн заборгованості нарахованої, але не виплаченої заробітної плати, без утримання з цієї суми податків і обов`язкових платежів. Рішення суду в межах суми платежу за один місяць допущено до негайного виконання. Стягнуто з ТОВ «Юні Стоун Плент» на користь держави судовий збір в розмірі 1 211,20 грн.
31 жовтня 2025 року судом першої інстанції видано виконавчий лист про стягнення вказаної заборгованості, де зазначено наступне:
«Стягнути з ТОВ «Юні Стоун Плент» на користь ОСОБА_1 заборгованість із нарахованої, але не виплаченої заробітної плати в розмірі 41 310,54 грн без утримання з цієї суми податків і обов`язкових платежів. Рішення суду щодо стягнення заробітної плати в межах суми платежу за один місяць допустити до негайного виконання».
Відповідно до положень частини другої статті 432 ЦПК України, суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.
За змістом вказаної норми, виконавчий лист може бути визнаний судом таким, що не підлягає виконанню лише у випадку: 1) якщо його було видано помилково; 2) якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин. При цьому словосполучення «або з інших причин» стосується саме припинення обов`язку боржника, який підлягає виконанню. Підстави припинення зобов`язання визначені главою 50 розділу І книги п`ятої ЦК України.
Так, зобов`язання можуть припинятися внаслідок добровільного виконання обов`язку боржником поза межами виконавчого провадження, припинення зобов`язань, переданням відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу, неможливістю виконання.
Процесуальними підставами для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, є обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа, зокрема: видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили (крім тих, що підлягають негайному виконанню); коли виконавчий лист виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню; видача виконавчого листа на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди, яка не передбачала вжиття будь-яких примусових заходів або можливості її примусового виконання і, як наслідок, видачі виконавчого листа; помилкової видачі виконавчого листа, якщо вже після видачі виконавчого листа у справі рішення суду було скасоване; видачі виконавчого листа двічі з одного й того ж питання у разі віднайдення оригіналу виконавчого листа вже після видачі його дубліката; пред`явлення виконавчого листа до виконання вже після закінчення строку на пред`явлення цього листа до виконання.
Вказане узгоджується з висновком Верховного Суду у постанові від 09 вересня 2021 року у справі №824/67/20.
У постанові Верховного Суду від 19 січня 2023 року у справі №824/2/22 вказано, що законодавець не дав чіткого визначення «інших причин» для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, у частині другій статті 432 ЦПК України. При цьому словосполучення «або з інших причин» не стосується припинення обов`язку боржника, який підлягає виконанню, а є іншими причинами, наприклад: в апеляційному чи касаційному порядку скасовано або змінено рішення суду, або ж у зв`язку з нововиявленими обставинами, а виконавчий лист ще не виконаний.
Аналіз вказаних норм дає підстави для висновку, що законодавець встановлює підстави, за яких суд визнає виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню, зокрема, у разі якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.
Однак, перелік підстав для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, за змістом статті 432 ЦПК України, не є виключним, оскільки передбачає також інші підстави для прийняття такого рішення, ніж прямо зазначені у цій нормі процесуального права.
У цьому випадку, саме на суд покладено обов`язок встановити, з яких підстав може бути визнано виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню з урахуванням права стягувача на повне виконання рішення суду та права боржника на захист від подвійного стягнення. Суд повинен вирішувати ці питання з урахуванням певних обставин справи, дотримуючись балансу інтересів обох сторін виконавчого провадження.
Сутність процедури визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, полягає насамперед у встановленні обставин та фактів, що підтверджують відсутність матеріального обов`язку боржника, які виникли після ухвалення судового рішення, або наявність процесуальних підстав, які свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа.
Подібних висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 24 червня 2020 року у справі №520/1466/14-ц, провадження №61-43447св18, від 09 вересня 2021 року у справі №824/67/20, провадження №61-10482ав21, від 09 червня 2022 року у справі №2-118/2001, провадження №61-1762ав22.
Отже, закон не передбачає можливість визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, якщо він виданий компетентним судом і є належним виконавчим документом.
Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Суд першої інстанції правильно виходив із того, що матеріали справи не містять відомостей щодо виконання боржником рішення суду й заявник не довів належними та допустимими доказами наявність передбачених положеннями статті 432 ЦПК України підстав для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню.
Таким чином, на підставі належним чином оцінених доказів, місцевий суд дійшов правильного висновку, з яким погоджується колегія суддів, про відсутність підстав для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню.
Доводи апеляційної скарги щодо незаконності оскаржуваної ухвали місцевого суду, наведені у скарзі, не спростовують встановлені у справі фактичні обставини та висновки, які ґрунтовно, повно викладені у мотивувальній частині судового рішення, та зводяться до незгоди апелянта із обгрунтуванням постановленої ухвали суду.
Таким чином, доводи апеляційної скарги про порушення судом норм матеріального та процесуального права є необґрунтованими, а рішення суду є законним та ґрунтується на встановлених обставинах справи.
За приписами пункту 1 частини 1 стаття 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
Згідно статті 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення із додержанням норм матеріального та процесуального права.
Відтак, у відповідності до положень статті 375 ЦПК України, колегія дійшла висновку про наявність підстав для залишення апеляційної скарги без задоволення, а оскаржуваної ухвали місцевого суду – без змін.
Відповідно до частин 1, 13 статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Приймаючи до уваги, що апеляційну скаргу залишено без задоволення, то підстави для розподілу судових витрат відсутні.
Керуючись ст. ст. 259, 268, 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд
у х в а л и в :
Апеляційну скаргу представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Юні Стоун Плент» залишити без задоволення, а ухвалу Малинського районного суду Житомирської області від 27 листопада 2025 року - без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий  Судді