ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 березня 2026 року	м. Одеса	Справа № 916/1951/25	
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
Головуючого судді: Таран С.В.,
Суддів: Богатиря К.В., Поліщук Л.В.,
при секретарі судового засідання: Фещук В.М.,
за участю представників:
від Приватного підприємства "Спецпожсервис-Юг" – Рудніва С.В.,
від Одеського обласного комунального підприємства "Служба експлуатації цілісного майнового комплексу - адміністративного будинку №2" – Осадчий А.Ю.,
розглянувши апеляційну скаргу Одеського обласного комунального підприємства "Служба експлуатації цілісного майнового комплексу - адміністративного будинку №2"
на рішення Господарського суду Одеської області від 13.11.2025, прийняте суддею Літвіновим С.В., м. Одеса, повний текст складено 24.11.2025,
у справі №916/1951/25
за позовом: Приватного підприємства "Спецпожсервис-Юг"
до відповідача: Одеського обласного комунального підприємства "Служба експлуатації цілісного майнового комплексу - адміністративного будинку №2"
про стягнення 1 905 093,75 грн

ВСТАНОВИВ:

У травні 2025 р. Приватне підприємство "Спецпожсервис-Юг" звернулося з позовом до Одеського обласного комунального підприємства "Служба експлуатації цілісного майнового комплексу - адміністративного будинку №2", в якому просило стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість у загальній сумі 1905093,75 грн, з яких: 1684768,21 грн – основний борг, 154075,51 грн – пеня, 15232,15 грн – 3% річних та 51017,88 грн – інфляційні втрати.
Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем взятих на себе зобов`язань за укладеним між сторонами договором №26/07 від 26.07.2024 в частині своєчасної та повної оплати виконаних позивачем робіт.
За вказаною позовною заявою місцевим господарським судом 26.05.2025 відкрито провадження у справі №916/1951/25.
Рішенням Господарського суду Одеської області від 13.11.2025 у справі №916/1951/25 (суддя Літвінов С.В.) задоволено позов; стягнуто з Одеського обласного комунального підприємства "Служба експлуатації цілісного майнового комплексу - адміністративного будинку №2" на користь Приватного підприємства "Спецпожсервис-Юг" суму боргу за договором №26/07 від 26.07.2024 у розмірі 1684768,21 грн, пеню у розмірі 154075,51 грн, інфляційні втрати у розмірі 51017,88 грн, 3% річних у розмірі 15232,15 грн та витрати по сплаті судового збору у розмірі 28576,41 грн.
Судове рішення мотивоване доведеністю позивачем факту неналежного виконання відповідачем взятих на себе зобов`язань щодо своєчасного та повного проведення оплати за договором №26/07 від 26.07.2024, що зумовило правомірність заявлення вимог про стягнення з Одеського обласного комунального підприємства "Служба експлуатації цілісного майнового комплексу - адміністративного будинку №2" суми заборгованості за виконані Приватним підприємством "Спецпожсервис-Юг" на підставі вказаного договору роботи, а також штрафних санкцій (пені) та компенсаційних нарахувань (інфляційних втрат і 3% річних).
Не погодившись з прийнятим рішенням, Одеське обласне комунальне підприємство "Служба експлуатації цілісного майнового комплексу - адміністративного будинку №2" звернулося з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Одеської області від 13.11.2025 у справі №916/1951/25 та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позову відмовити повністю.
Зокрема, апелянт наголошує на неналежності виконання позивачем умов договору №26/07 від 26.07.2024 у зв`язку з залученням до виконання робіт субпідрядника за відсутності згоди Одеського обласного комунального підприємства "Служба експлуатації цілісного майнового комплексу - адміністративного будинку №2", а також на помилковості розрахунку пені, 3% річних та інфляційних втрат починаючи з дня підписання актів виконаних робіт, які датовані 15.01.2025, але фактично підписані відповідачем 31.01.2025, хоча, за твердженням скаржника, розрахунок необхідно здійснювати після спливу 10 робочих днів з дня підписання акту перевірки відповідності ремонту протипожежного захисту, який через затримку зі сторони Приватного підприємства "Спецпожсервис-Юг" опинився у розпорядженні відповідача лише 24.03.2025, що свідчить про неможливість здійснення остаточної оплати за договором у період з 15.01.2025 по 24.03.2025. Крім того, апелянт зазначає про існування між сторонами домовленостей, відповідно до яких позивач з метою отримання оплати повинен був надати висновок комплексної будівельно-технічної та економічної експертизи, який би мав підтвердити факт відповідності проведених робіт умовам договору та проектно-кошторисній документації, при цьому такий висновок був отриманий Одеським обласним комунальним підприємством "Служба експлуатації цілісного майнового комплексу - адміністративного будинку №2" лише 07.04.2025, що унеможливило проведення остаточного розрахунку у період з 24.03.2025 по 07.04.2025, після чого виникли обставини непереборної сили у вигляді надходження на адресу відповідача листа Головного управління Державної податкової служби України в Одеській області щодо можливого неналежного виконання позивачем своїх зобов`язань за договором №26/07 від 26.07.2024, що об`єктивно перешкоджало здійсненню повної оплати робіт на підставі вказаного договору до вирішення контролюючим органом питання про відсутність факту незаконного заволодіння бюджетними коштами.
У відзиві на апеляційну скаргу б/н від 06.01.2026 (вх.№5060/25/Д1 від 06.01.2026) Приватне підприємство "Спецпожсервис-Юг" просить апеляційну скаргу Одеського обласного комунального підприємства "Служба експлуатації цілісного майнового комплексу - адміністративного будинку №2" залишити без задоволення, а рішення Господарського суду Одеської області від 13.11.2025 у справі №916/1951/25 – без змін, посилаючись на те, що договором №26/07 від 26.07.2024 визначений чіткий порядок прийняття робіт і сторонами підписані всі акти приймання-передачі, зауваження до яких у відповідача були відсутні, а посилання апелянта на існування непередбачених договором домовленостей щодо проведення експертизи, наявність сумнівів щодо справжності висновку експерта та припущення щодо неналежного виконання позивачем умов вищенаведеного договору є надуманими і штучно створеними для затягування відповідачем проведення оплати вартості виконаних позивачем робіт.
Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду у складі головуючого судді Таран С.В., суддів: Богатиря К.В., Поліщук Л.В. від 24.12.2025 за вказаною апеляційною скаргою відкрито апеляційне провадження.
В подальшому ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 14.01.2026 вирішено розглянути апеляційну скаргу Одеського обласного комунального підприємства "Служба експлуатації цілісного майнового комплексу - адміністративного будинку №2" на рішення Господарського суду Одеської області від 13.11.2025 у справі №916/1951/25 поза межами строку, встановленого частиною першою статті 273 Господарського процесуального кодексу України, у розумний строк, достатній для забезпечення можливості реалізації учасниками процесу відповідних процесуальних прав з урахуванням запровадженого в Україні воєнного стану, та призначено дану справу до розгляду на 04.03.2026 об 11:30.
У судовому засіданні 04.03.2026 представник Одеського обласного комунального підприємства "Служба експлуатації цілісного майнового комплексу - адміністративного будинку №2" підтримав апеляційну скаргу; представник Приватного підприємства "Спецпожсервис-Юг" висловив заперечення проти її задоволення.
За умовами частин першої, другої статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Заслухавши пояснення представників сторін, обговоривши доводи апеляційної скарги, відзиву на неї, перевіривши наявні матеріали справи на предмет правильності застосування Господарським судом Одеської області норм матеріального та процесуального права, колегія суддів дійшла наступних висновків.
26.07.2024 між Одеським обласним комунальним підприємством "Служба експлуатації цілісного майнового комплексу - адміністративного будинку №2" ("Замовник") та Приватним підприємством "Спецпожсервис-Юг" ("Генпідрядник") укладено договір №26/07 (далі – договір №26/07 від 26.07.2024), за умовами пункту 1.1 якого Генпідрядник зобов`язується виконати роботи згідно з проєктно-кошторисною документацією та умовами договору по об`єкту: "Реконструкція системи пожежної сигналізації, системи керування евакуюванням, системи централізованого пожежного спостерігання на об`єкті: Адміністративний будинок №2 Одеської обласної ради за адресою: м. Одеса, вул. Канатна, 83 за ЄЗС ДК 021:2015 - код 45310000-3 - "Електромонтажні роботи" (далі – об`єкт), а Замовник прийняти та оплатити такі роботи, зазначені у пункті 1.2 цього договору.
Відповідно до пункту 1.2 договору №26/07 від 26.07.2024 роботи, які здійснюватимуться за цим договором: "Реконструкція системи пожежної сигналізації, системи керування евакуюванням, системи централізованого пожежного спостерігання на об`єкті: Адміністративний будинок №2 Одеської обласної ради за адресою: м. Одеса, вул. Канатна, 83". Склад та обсяги робіт, виконання яких доручається Генпідряднику, визначаються на підставі проєктно-кошторисної документації, яка має позитивний експертний звіт №ЕК5379/11-23 від 06.12.2023 щодо розгляду проєктно-кошторисної документації за робочим проектом: "Реконструкція системи пожежної сигналізації, системи керування евакуюванням, системи централізованого пожежного спостерігання на об`єкті: Адміністративний будинок №2 Одеської обласної ради за адресою: м. Одеса, вул. Канатна, 83", експертиза проведена Одеською філією ДП "НДІпроектреконструкція".
Згідно з пунктами 3.1, 3.4 договору №26/07 від 26.07.2024 загальна ціна цього договору становить 16375427,87 грн, у тому числі ПДВ – 2729237,98 грн (додаток №1), та є динамічною. Джерело фінансування – кошти від господарської діяльності підприємства.
Положеннями пункту 4.1 договору №26/07 від 26.07.2024 передбачено, що розрахунки проводяться наступним шляхом:
-поточні та остаточні розрахунки за виконані роботи здійснюються з урахуванням загальних умов на підставі актів типових форм КБ-3, КБ-2в, розрахованих згідно з програмним комплексом АВК-5, підписаних представниками сторін за умови наявності відповідного фінансування та коштів на рахунку Замовника, протягом 10 робочих днів з дня підписання акту виконаних робіт;
-оплата обладнання здійснюється на підставі акту приймання-передачі обладнання та накладних протягом 10 робочих днів з дня підписання акту приймання-передачі обладнання. Документально підтверджується придбання і постачання необхідних матеріалів, конструкцій, виробів тощо, з наданням розрахункових документів, що підтверджують таке придбання, інших документів, якщо надання таких передбачено діючим законодавством, що підтверджують якість придбання;
-у випадку, якщо під час виконання робіт Генпідрядником закуповується обладнання інше, ніж запропоноване ним на момент укладання договору, зміна марки або виробника обладнання з ініціативи Генпідрядника дозволяється лише після письмового погодження Замовника за умови, якщо такі зміни не потребують внесення змін до проектно-кошторисної документації, та якщо така заміна не призведе до збільшення вартості договору. Необхідність такої заміни повинна бути обґрунтованою та документально підтвердженою з боку Генпідрядника.
В силу пунктів 4.2, 4.3 договору №26/07 від 26.07.2024 фінансові та платіжні зобов`язання Замовника виникають при наявності та в межах відповідних бюджетних асигнувань. Порядок їх виконання залежить від обсягів реального фінансування. Реєстрація фінансових зобов`язань за цим договором в органах Державної казначейської служби України відбуватиметься при надходженні коштів на реєстраційний рахунок Замовника. Вартість виконаних робіт, які підлягають оплаті, визначається в межах вартості робіт, передбачених договірною ціною, з урахуванням виконаних обсягів робіт.
Остаточний розрахунок за виконання ремонту систем протипожежного захисту здійснюється після надання Генпідрядником акту перевірки відповідності ремонту протипожежного захисту на об`єкті (пункт 4.5 договору №26/07 від 26.07.2024).
У пункті 5.2 договору №26/07 від 26.07.2024 визначено строки виконання робіт: з дня підписання договору сторонами, визначаються згідно з графіком виконання робіт (додаток №3) та вважаються завершеними після надання акту перевірки відповідності по улаштуванню автоматичної системи пожежної сигналізації, системи оповіщення людей про пожежу, системи централізованого пожежного спостерігання відповідно до чинного ДБН.
За умовами пунктів 5.7-5.9 договору №26/07 від 26.07.2024 приймання виконаних підрядних робіт здійснюється Замовником щомісяця до 25 числа звітного місяця. Генпідрядник в письмовій формі сповіщає Замовника про готовність до приймання-передачі виконаних робіт. Генпідрядник разом з актами виконаних робіт форми КБ-2в, довідкою про вартість будівельних робіт та витрат форми КБ-3 та підсумковою відомістю ресурсів (ПВР) надає розрахунки загальновиробничих витрат, адміністративних витрат, витрат за транспортні послуги, відрядження та інші документи, що підтверджують витрати, понесені Генпідрядником у зв`язку із виконанням робіт, відповідно до цього договору. Замовник зобов`язаний не пізніше 10 (десяти) робочих днів з дати одержання від Генпідрядника акту виконаних робіт КБ-2в та довідки форми КБ-3 за звітний місяць, перевірити обсяг та якість виконаних робіт, та при відсутності заперечень, підписати вказані документи і передати їх Генпідряднику, а за наявності заперечень у той самий термін Замовник зобов`язаний передати Генпідряднику обґрунтовані заперечення у письмовій формі або скласти дефектний акт з переліком неякісно виконаних або невиконаних робіт, або необхідних доопрацювань та строків їх виконання. При наявності зауважень Замовника до виконаних робіт сторони узгоджують порядок та строки доопрацювань та виправлень, після виконання яких оформлюють акт із врахуванням проведених доопрацювань. У випадку обґрунтованого заперечення Замовника щодо підписання акту форми КБ-2в та (або) довідки форми КБ-3, протягом 5 (п`яти) робочих днів з дати отримання Генпідрядником вказаного заперечення Замовника, сторони зобов`язані провести переговори та скласти і підписати акт про недоліки, в якому узгоджуються умови щодо строків та порядку усунення недоліків в роботах за рахунок Генпідрядника. Протягом 5 (п`яти) робочих днів після усунення Генпідрядником недоліків визначених актом про недоліки Замовник підписує відповідний акт форми КБ-2в та довідку форми КБ-3.
Відповідно до підпункту 6.1.1 пункту 6.1 та підпункту 6.4.1 пункту 6.4 договору №26/07 від 26.07.2024 Замовник зобов`язаний своєчасно та у повному обсязі здійснювати оплату виконаних робіт в порядку, передбаченому розділом 4 цього договору, а Генпідрядник має право своєчасно та у повному обсязі отримувати плату за виконані роботи.
Згідно з пунктом 7.1 договору №26/07 від 26.07.2024 у разі невиконання або неналежного виконання своїх зобов`язань за договором сторони несуть відповідальність, передбачену законами та цим договором.
Пунктом 7.7 договору №26/07 від 26.07.2024 передбачено, що за порушення строків проведення розрахунків, в тому числі авансування за цим договором, Замовник сплачує Генпідряднику пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України від суми заборгованості за кожен день прострочення здійснення платежів.
Сторони звільняються від відповідальності за невиконання або неналежне виконання зобов`язань за цим договором у разі виникнення обставин непереборної сили, які не існували під час укладання договору та виникли поза волею сторін (аварія, катастрофа, стихійне лихо, епідемія, епізоотія, війна тощо). Сторона, що не може виконувати зобов`язання за цим договором унаслідок дії обставин непереборної сили, повинна не пізніше ніж протягом 7 днів з моменту їх виникнення повідомити про це іншу сторону у письмовій формі. Доказом виникнення обставин непереборної сили та строку їх дії є відповідні документи, які видаються відповідним органом виконавчої влади, органом місцевого самоврядування, підприємствами, організаціями, установами, уповноваженим здійснювати контроль, нагляд та підтвердження існування відповідних обставин непереборної сили. У разі коли строк дії обставин непереборної сили продовжується більше ніж 20 днів, кожна із сторін в установленому порядку має право розірвати цей договір. У разі попередньої оплати Генпідрядник повертає Замовнику кошти протягом трьох днів з дня розірвання цього договору (пункти 8.1-8.4 договору №26/07 від 26.07.2024).
В силу пункту 11.1 договору №26/07 від 26.07.2024 цей договір набирає законної сили з моменту його підписання і діє до 31.12.2024, а в частині розрахунків – до повного виконання сторонами зобов`язань за даним договором.
Додатками до договору №26/07 від 26.07.2024 є договірна ціна (додаток №1), графік фінансування (додаток №2) та графік виконання робіт (додаток №3).
В подальшому між сторонами було укладено низку додаткових угод до договору №26/07 від 26.07.2024, а саме:
-додаткову угоду №1 від 26.07.2024, яким зменшено загальну ціну договору №26/07 від 26.07.2024 до 16131043,50 грн, у тому числі ПДВ – 2688507,25 грн;
-додаткову угоду №2 від 20.12.2024, якою внесено зміни до пункту 3.4 договору №26/07 від 26.07.2024 шляхом викладення його у новій редакції наступного змісту: "Джерело фінансування: за кошти місцевого бюджету – 7500000 грн, у тому числі ПДВ – 1250000 грн, а решта фінансування за цим договором здійснюється за рахунок власних коштів (коштів від господарської діяльності підприємства) – 8631043,50 грн, у тому числі ПДВ – 1438507,25 грн, з урахуванням динамічної ціни цього договору";
-додаткову угоду №3 від 24.12.2024, якою змінено реквізити рахунку відповідача;
-додаткову угоду №4 від 24.12.2024, якою пролонговано строки виконання робіт та викладено графік виконання робіт (додаток №3) у новій редакції;
-додаткову угоду №5 від 31.12.2024, якою продовжено строки виконання робіт до 15.01.2025, а також викладено графік фінансування (додаток №2) та графік виконання робіт (додаток №3) у нових редакціях;
-додаткову угоду №6 від 31.12.2024, якою внесено зміни до пункту 11.1 договору №26/07 від 26.07.2024 шляхом викладення його у новій редакції наступного змісту: "Договір набирає законної сили з моменту його підписання і діє до 15.01.2025, а в частині розрахунків – до повного виконання сторонами зобов`язань за даним договором".
На підставі договору №26/07 від 26.07.2024 Приватне підприємство "Спецпожсервис-Юг" виконало роботи на загальну суму 14650898,37 грн, що підтверджується підписаними без зауважень та скріпленими печатками сторін актами приймання виконаних будівельних робіт №1-13 (форма КБ-2в).
Оплата вартості виконаних позивачем робіт за договором №26/07 від 26.07.2024 проведена Одеським обласним комунальним підприємством "Служба експлуатації цілісного майнового комплексу - адміністративного будинку №2" на користь Приватного підприємства "Спецпожсервис-Юг" на загальну суму 12966130,16 грн, про що свідчать наявні у матеріалах справи інформаційні повідомлення про зарахування коштів.
03.03.2025 комісією за участю представників сторін підписано акт №1 підтвердження відповідності систем протипожежного захисту на об`єкті: "Реконструкція системи пожежної сигналізації, системи керування евакуюванням, системи централізованого пожежного спостерігання на об`єкті: Адміністративний будинок №2 Одеської обласної ради за адресою: м. Одеса, вул. Канатна, 83".
16.04.2025 на адресу відповідача надійшов лист Головного управління Державної податкової служби України в Одеській області №15520/6/15-32-08-01-06 від 07.04.2025, в якому останнє зазначило про те, що за результатами аналізу податкової інформації встановлено ознаки порушення Приватним підприємством "Спецпожсервис-Юг" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Інтерс сіті" вимог чинного законодавства, у тому числі, за фінансово-господарськими операціями з Одеським обласним комунальним підприємством "Служба експлуатації цілісного майнового комплексу - адміністративного будинку №2", а також ознаки дій, що могли бути спрямованими на заволодіння частиною бюджетних коштів, виділених на фінансування робіт з реконструкції системи пожежної сигналізації, системи керування евакуюванням, системи централізованого пожежного спостерігання. У даному листі контролюючим органом також зазначено про те, що згідно з відомостями Єдиного реєстру податкових накладних протягом листопада місяця та грудня місяця 2024 року Приватне підприємство "Спецпожсервис-Юг" здійснювало операції з придбання у Товариства з обмеженою відповідальністю "Інтерс сіті" електромонтажних робіт на об`єкті: Адміністративний будинок №2 Одеської обласної ради.
У листі №59/25 від 17.04.2025 Одеське обласне комунальне підприємство "Служба експлуатації цілісного майнового комплексу - адміністративного будинку №2" просило позивача надати наявну інформацію та матеріали, що підтверджують або спростовують позицію контролюючого органу, відображену у листі Головного управління Державної податкової служби України в Одеській області №15520/6/15-32-08-01-06 від 07.04.2025, а саме: щодо можливого залучення Товариства з обмеженою відповідальністю "Інтерс сіті" (субпідрядника) до виконання робіт на об`єкті: "Реконструкція системи пожежної сигналізації, системи керування евакуюванням, системи централізованого пожежного спостерігання на об`єкті: Адміністративний будинок №2 Одеської обласної ради за адресою: м. Одеса, вул. Канатна, 83" за відсутності згоди відповідача, як замовника.
За результатами опрацювання вищенаведеного звернення позивач надав відповідь №356/04/25 від 24.04.2025, в якій повідомив, що Товариство з обмеженою відповідальністю "Інтерс сіті" є контрагентом Приватного підприємства "Спецпожсервис-Юг", який періодично залучається для виконання певного типу робіт і протягом 2024 року мав господарські відносини з позивачем за іншими договорами, ніж договір №26/07 від 26.07.2024. Поряд з цим, позивач зазначив про необхідність оплати відповідачем вартості робіт у загальній сумі 1684768,21 грн відповідно до актів виконаних робіт (форми КБ-2в) №12 від 15.01.2025 та №13 від 15.01.2025, підписаних сторонами без зауважень та в подальшому додатково погоджених з Управлінням обласної ради з майнових відносин.
Відповідачем до місцевого господарського суду подано лист Управління обласної ради з майнових відносин №06/236/25 від 31.01.2025, яким останнє погодило акти виконаних робіт (форми КБ-2в) №12 від 15.01.2025 та №13 від 15.01.2025, складені на виконання договору №26/07 від 26.07.2024.
В адресованій відповідачу претензії №360/05/25 від 02.05.2025 Приватне підприємство "Спецпожсервис-Юг", посилаючись на неналежне виконання Одеським обласним комунальним підприємством "Служба експлуатації цілісного майнового комплексу - адміністративного будинку №2" взятих на себе зобов`язань за договором №26/07 від 26.07.2024 в частині проведення повної та своєчасної оплати виконаних позивачем робіт відповідно до актів виконаних робіт (форми КБ-2в) №12 від 15.01.2025 та №13 від 15.01.2025 на загальну суму 1684768,21 грн, просило провести остаточні розрахунки за вищенаведеним договором та протягом десяти днів з моменту отримання претензії погасити зазначену заборгованість з урахуванням пені, інфляційних втрат та 3% річних.
У матеріалах справи міститься висновок експерта №10/02/25 від 03.04.2025, який складений Товариством з обмеженою відповідальністю "Науково-практичне східне бюро судових експертиз" за результатами проведення комплексної будівельно-технічної та економічної експертизи і відповідно до якого:
-обсяги та вартість фактично виконаних робіт за договором №26/07 від 26.07.2024 з виконання робіт "Реконструкція системи пожежної сигналізації, системи керування евакуюванням, системи централізованого пожежного спостерігання на об`єкті: Адміністративний будинок №2 Одеської обласної ради за адресою: м. Одеса, вул. Канатна, 83" за ЄЗС ДК 021:2015 - код 45310000-3 - "Електромонтажні роботи" відповідає обсягам та вартості, визначеним первинною звітною документацією з будівництва форми КБ-2В, КБ-3 та становить 14650898,37 грн;
-в обсязі наданих на дослідження документів, в межах компетенції судового експерта-економіста з урахуванням дослідження експерта-будівельника по першому питанню, вартість фактично виконаних робіт за договором №26/07 від 26.07.2024 з виконання робіт "Реконструкція системи пожежної сигналізації, системи керування евакуюванням, системи централізованого пожежного спостерігання на об`єкті: Адміністративний будинок №2 Одеської обласної ради за адресою: м. Одеса, вул. Канатна, 83" за ЄЗС ДК 021:2015 - код 45310000-3 - "Електромонтажні роботи" обсягам та вартості, визначеним первинною звітною документацією з будівництва форми КБ-2В, КБ-3, наданими на дослідження документами бухгалтерського обліку підтверджується у сумі 14650898,37 грн.
Предметом спору у даній справі є вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості у загальній сумі 1905093,75 грн, з яких: 1684768,21 грн – основний борг, 154075,51 грн – пеня, 15232,15 грн – 3% річних та 51017,88 грн – інфляційні втрати, нараховані у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем взятих на себе зобов`язань за укладеним між сторонами договором №26/07 від 26.07.2024 в частині своєчасної та повної оплати виконаних позивачем робіт.
Задовольняючи позов, місцевий господарський суд виходив з доведеності позивачем факту неналежного виконання відповідачем взятих на себе зобов`язань щодо своєчасного та повного проведення оплати за договором №26/07 від 26.07.2024, що зумовило правомірність заявлення вимог про стягнення з Одеського обласного комунального підприємства "Служба експлуатації цілісного майнового комплексу - адміністративного будинку №2" суми заборгованості за виконані Приватним підприємством "Спецпожсервис-Юг" на підставі вказаного договору роботи, а також штрафних санкцій (пені) та компенсаційних нарахувань (інфляційних втрат і 3% річних).
Колегія суддів Південно-західного апеляційного господарського суду не повністю погоджується з висновком Господарського суду Одеської області про задоволення позову в частині стягнення пені, інфляційних втрат та 3% річних з огляду на наступне.
Стаття 15 Цивільного кодексу України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
Під порушенням слід розуміти такий стан суб`єктивного права, за якого воно зазнало протиправного впливу з боку правопорушника, внаслідок чого суб`єктивне право особи зменшилося або зникло як таке, порушення права пов`язано з позбавленням можливості здійснити, реалізувати своє право повністю або частково.
Вказаний вище підхід є загальним і може застосовуватись при розгляді будь-яких категорій спорів, оскільки недоведеність порушення прав, за захистом яких було пред`явлено позов у будь-якому випадку є підставою для відмови у його задоволенні.
Таким чином, у розумінні закону, суб`єктивне право на захист – це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право.
Захист, відновлення порушеного або оспорюваного права чи охоронюваного законом інтересу відбувається, в тому числі, шляхом звернення з позовом до суду (частина перша статті 16 Цивільного кодексу України).
Наведена позиція ґрунтується на тому, що під захистом права розуміється державно-примусова діяльність, спрямована на відновлення порушеного права суб`єкта правовідносин та забезпечення виконання юридичного обов`язку зобов`язаною стороною, внаслідок чого реально відбудеться припинення порушення (чи оспорювання) прав цього суб`єкта, він компенсує витрати, що виникли у зв`язку з порушенням його прав, або в інший спосіб нівелює негативні наслідки порушення його прав.
Позивачем є особа, яка подала позов про захист порушеного чи оспорюваного права або охоронюваного законом інтересу. Водночас позивач самостійно визначає і обґрунтовує в позовній заяві у чому саме полягає порушення його прав та інтересів, а суд перевіряє ці доводи, і в залежності від встановленого вирішує питання про наявність чи відсутність підстав для правового захисту, при цьому застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення.
Чинне законодавство визначає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язано із позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, спричинена поведінкою іншої особи.
Отже, порушення, невизнання або оспорювання суб`єктивного права є підставою для звернення особи за захистом цього права із застосуванням відповідного способу захисту.
Вирішуючи спір, суд повинен надати об`єктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу на момент звернення до господарського суду, а також визначити, чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством, та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права.
Крім того, суди мають виходити із того, що обраний позивачем спосіб захисту цивільних прав має бути не тільки ефективним, а й відповідати правовій природі тих правовідносин, що виникли між сторонами, та має бути спрямований на захист порушеного права.
Враховуючи вищевикладене, виходячи із приписів статті 4 Господарського процесуального кодексу України, статей 15, 16 Цивільного кодексу України, можливість задоволення позовних вимог перебуває у залежності від наявності (доведеності) наступної сукупності умов: наявність у позивача певного суб`єктивного права або інтересу, порушення такого суб`єктивного права (інтересу) з боку відповідача та належність (адекватність встановленому порушенню) обраного способу судового захисту. Відсутність (недоведеність) будь-якого з означених елементів унеможливлює задоволення позовних вимог.
Відповідно до частин першої, другої статті 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Згідно з приписами статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку; зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу, у тому числі і з договорів.
Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (частина перша статті 626 Цивільного кодексу України).
Колегія суддів вбачає, що за своєю юридичною природою укладений між сторонами договір №26/07 від 26.07.2024 є договором підряду.
Частиною першою, другою статті 837 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові.
Відповідно до статті 857 Цивільного кодексу України робота, виконана підрядником, має відповідати умовам договору підряду, а в разі їх відсутності або неповноти - вимогам, що звичайно ставляться до роботи відповідного характеру. Виконана робота має відповідати якості, визначеній у договорі підряду, або вимогам, що звичайно ставляться, на момент передання її замовникові. Результат роботи в межах розумного строку має бути придатним для використання відповідно до договору підряду або для звичайного використання роботи такого характеру.
Положеннями статті 526 Цивільного кодексу України унормовано, що зобов`язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов закону, інших правових актів, договору, а за відсутністю таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 Цивільного кодексу України).
Статтею 530 Цивільного кодексу України визначено, що зобов`язання повинні виконуватись в установлений законом або договором строк.
Алгоритм та порядок встановлення фактичних обставин кожної конкретної справи не є типовим та залежить, насамперед, від позиції сторін спору, а також доводів і заперечень, якими вони обґрунтовують свою позицію. Предмет доказування формується з юридично значущих фактів, які визначаються виходячи з підстав вимог і заперечень сторін та норм матеріального права. Підстави вимог і заперечення осіб, які беруть участь у справі, конкретизують предмет доказування у справі, який може змінюватися в процесі її розгляду.
Південно-західний апеляційний господарський суд зауважує на тому, що підставою для звернення Приватного підприємства "Спецпожсервис-Юг" з позовом у даній справі визначено наявність у Одеського обласного комунального підприємства "Служба експлуатації цілісного майнового комплексу - адміністративного будинку №2" заборгованості перед позивачем за договором №26/07 від 26.07.2024 в частині оплати виконаних робіт, у зв`язку з чим, беручи до уваги предмет доказування у цьому спорі, господарському суду під час розгляду справи необхідно встановити обставину наявності/відсутності такої заборгованості та її розмір (у разі наявності), при цьому відповідна обставина має бути встановлена виходячи з наявних у матеріалах справи належних та допустимих доказів, які відображають реальні господарські операції за вказаним правочином та зміст таких операцій.
Обов`язковою умовою підтвердження реальності здійснення господарських операцій є фактична наявність у сторін договору первинних документів, фізичних, технічних та технологічних можливостей для здійснення відповідних операцій та зв`язок між фактом придбання товару/роботи/послуги і подальшою господарською діяльністю.
У статті 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" визначено, що первинним документом є документ, який містить відомості про господарську операцію.
За змістом цієї ж статті господарська операція – це дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства. Здійснення господарської операції і, власне, її результат підлягають відображенню в бухгалтерському обліку.
Згідно з частинами першою, другою статті 3 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" визначено, що метою ведення бухгалтерського обліку і складання фінансової звітності є надання користувачам для прийняття рішень повної, правдивої та неупередженої інформації про фінансовий стан та результати діяльності підприємства. Бухгалтерський облік є обов`язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.
Підпунктом 2.1 пункту 2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України №88 від 24.05.1995, передбачено, що господарські операції – це факти підприємницької та іншої діяльності, що впливають на стан майна, капіталу, зобов`язань і фінансових результатів. Первинні документи – це документи, створені у письмовій або електронній формі, які містять відомості про господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації (власника) на їх проведення.
Первинні документи повинні мати такі обов`язкові реквізити: найменування підприємства, установи, від імені яких складений документ, назва документа (форми), дата складання, зміст та обсяг господарської операції, одиниця виміру господарської операції (у натуральному та/або вартісному виразі), посади і прізвища осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення, особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції (підпункт 2.4 пункту 2 Положення).
В силу підпункту 2.5 пункту 2 Положення документ має бути підписаний особисто, а підпис може бути скріплений печаткою. Електронний підпис накладається відповідно до законодавства про електронні документи та електронний документообіг. Використання при оформленні первинних документів факсимільного відтворення підпису допускається у порядку, встановленому законом, іншими актами цивільного законодавства. Повноваження на здійснення господарської операції особи, яка в інтересах юридичної особи або фізичної особи-підприємця одержує основні засоби, запаси, нематеріальні активи, грошові документи, цінні папери та інші товарно-матеріальні цінності згідно з договором, підтверджуються відповідно до законодавства. Такі повноваження можуть бути підтверджені, зокрема, письмовим договором, довіреністю, актом органу юридичної особи тощо.
Згідно з підпунктом 2.15 пункту 2 Положення первинні документи підлягають обов`язковій перевірці (в межах компетенції) працівниками, які ведуть бухгалтерський облік, за формою і змістом, тобто перевіряється наявність у документі обов`язкових реквізитів та відповідність господарської операції чинному законодавству у сфері бухгалтерського обліку, логічна ув`язка окремих показників.
Відповідно до частин першої, другої статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі. Первинні документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади і прізвища (крім первинних документів, вимоги до яких встановлюються Національним банком України) осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції. Залежно від характеру господарської операції та технології обробки облікової інформації до первинних документів можуть включатися додаткові реквізити (печатка, номер документа, підстава для здійснення операції тощо). Неістотні недоліки в документах, що містять відомості про господарську операцію, не є підставою для невизнання господарської операції, за умови, що такі недоліки не перешкоджають можливості ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції, та містять відомості про дату складання документа, назву підприємства, від імені якого складено документ, зміст та обсяг господарської операції тощо.
За загальним правилом фактом підтвердження здійснення господарської операції є саме первинні документи бухгалтерського обліку, до яких належать усі документи в їх сукупності, складені щодо господарської операції, що відповідають вимогам закону, зокрема, статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" та пункту 2.4. Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, та відображають реальні господарські операції.
Отже, виконання позивачем робіт у розумінні положень Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" є господарською операцією, підставою для бухгалтерського обліку якої є первинні документи, що повинні мати певні реквізити. 
Згідно з частиною четвертою статті 882 Цивільного кодексу України передання робіт підрядником і прийняття їх замовником оформляється актом, підписаним обома сторонами. У разі відмови однієї із сторін від підписання акта про це вказується в акті і він підписується другою стороною. Акт, підписаний однією стороною, може бути визнаний судом недійсним лише у разі, якщо мотиви відмови другої сторони від підписання акта визнані судом обґрунтованими.
Приймання виконаних робіт є завершальною стадією реалізації підрядного зобов`язання та юридичним фактом, з яким закон та договір пов`язують виникнення для замовника обов`язку здійснити остаточні розрахунки. Підписання сторонами актів приймання виконаних робіт без зауважень свідчить про погодження замовником як факту виконання робіт, так і їх обсягу, вартості та належної якості, якщо інше прямо не зазначено у таких актах або не доведено належними доказами.
Стабільність господарського обороту передбачає передбачуваність правових наслідків поведінки сторін. Правова природа актів приймання виконаних робіт полягає не лише у фіксації обсягу та вартості виконаних робіт, але й у підтвердженні факту їх прийняття замовником. Саме тому підписання таких актів без застережень створює презумпцію належного виконання підрядником своїх зобов`язань, яка може бути спростована лише у разі доведення обставин, що свідчать про істотні порушення договору або недоліки робіт, які не могли бути виявлені під час їх приймання.
Реалізація прав сторін у договірних відносинах має здійснюватися відповідно до принципів добросовісності, розумності та справедливості. У цьому контексті неприпустимою є така поведінка сторони, за якої вона, прийнявши результат виконаних робіт та фактично скориставшись ним, надалі намагається уникнути виконання власного грошового зобов`язання або ставить під сумнів обставини, які раніше були нею підтверджені власними діями.
Колегія суддів вбачає, що Приватне підприємство "Спецпожсервис-Юг" на підставі договору №26/07 від 26.07.2024 виконало роботи на загальну суму 14650898,37 грн, на підтвердження чого до суду першої інстанції подано підписані без зауважень та скріплені печатками сторін акти приймання виконаних будівельних робіт №1-13 (форма КБ-2в).
Крім того, обставина виконання позивачем робіт за договором №26/07 від 26.07.2024 на загальну суму 14650898,37 грн додатково підтверджується висновком експерта №10/02/25 від 03.04.2025, який складений Товариством з обмеженою відповідальністю "Науково-практичне східне бюро судових експертиз" за результатами проведення комплексної будівельно-технічної та економічної експертизи і відповідно до якого обсяги та вартість фактично виконаних робіт за вказаним договором відповідають обсягам та вартості, визначеним первинною документацією з будівництва форми КБ-2В, КБ-3.
В силу частини першої статті 854 Цивільного кодексу України якщо договором підряду не передбачена попередня оплата виконаної роботи або окремих її етапів, замовник зобов`язаний сплатити підрядникові обумовлену ціну після остаточної здачі роботи за умови, що роботу виконано належним чином і в погоджений строк або, за згодою замовника, - достроково.
Частиною четвертою статті 879 Цивільного кодексу України визначено, що оплата робіт провадиться після прийняття замовником збудованого об`єкта (виконаних робіт), якщо інший порядок розрахунків не встановлений за погодженням сторін.
Пунктом 5.2 договору №26/07 від 26.07.2024 визначено строки виконання робіт: з дня підписання договору сторонами, визначаються згідно з графіком виконання робіт (додаток №3) та вважаються завершеними після надання акту перевірки відповідності по улаштуванню автоматичної системи пожежної сигналізації, системи оповіщення людей про пожежу, системи централізованого пожежного спостерігання відповідно до чинного ДБН.
У пункті 4.5 договору №26/07 від 26.07.2024 узгоджено, що остаточний розрахунок за виконання ремонту систем протипожежного захисту здійснюється після надання Генпідрядником акту перевірки відповідності ремонту протипожежного захисту на об`єкті.
Отже, сторонами безпосередньо у договорі №26/07 від 26.07.2024 момент виникнення у відповідача обов`язку з проведення остаточної оплати вартості виконаних позивачем робіт поставлено в залежність від наявності акту перевірки відповідності ремонту протипожежного захисту на об`єкті.
Відповідний акт підтвердження відповідності систем протипожежного захисту на об`єкті: "Реконструкція системи пожежної сигналізації, системи керування евакуюванням, системи централізованого пожежного спостерігання на об`єкті: Адміністративний будинок №2 Одеської обласної ради за адресою: м. Одеса, вул. Канатна, 83" комісією за участю представників сторін було підписано 03.03.2025, у зв`язку з чим обов`язок проведення остаточного розрахунку за виконані на підставі договору №26/07 від 26.07.2024 роботи виник у Одеського обласного комунального підприємства "Служба експлуатації цілісного майнового комплексу - адміністративного будинку №2" після підписання цього акту – 03.03.2025.
Твердження скаржника про те, що акт перевірки відповідності ремонту протипожежного захисту у зв`язку з затримкою зі сторони Приватного підприємства "Спецпожсервис-Юг" опинився у розпорядженні відповідача лише 24.03.2025, внаслідок чого остаточний розрахунок за договором №26/07 від 26.07.2024 не міг бути проведений раніше, колегією суддів оцінюються критично, оскільки зазначений акт складений не позивачем в односторонньому порядку, а комісією за участю представників обох сторін, і при цьому не міститься жодних застережень про його підписання/складення/оформлення або отримання відповідачем не у день, яким цей документ датований (03.03.2025).
Як зазначалося вище, вартість виконаних позивачем робіт за договором №26/07 від 26.07.2024 сплачена Одеським обласним комунальним підприємством "Служба експлуатації цілісного майнового комплексу - адміністративного будинку №2" на користь Приватного підприємства "Спецпожсервис-Юг" у загальній сумі 12966130,16 грн, про що свідчать наявні у матеріалах справи інформаційні повідомлення про зарахування коштів.
Вищенаведена сума грошових коштів була перерахована відповідачем до 04.03.2025 в якості оплати робіт, передбачених актами приймання виконаних будівельних робіт №1-11 (форма КБ-2в).
Докази проведення відповідачем оплати вартості робіт, обумовлених актами виконаних будівельних робіт (форма КБ-2в) №12 від 15.01.2025 та №13 від 15.01.2025, на загальну суму 1684768,21 грн у матеріалах справи відсутні та Одеським обласним комунальним підприємством "Служба експлуатації цілісного майнового комплексу - адміністративного будинку №2" до місцевого господарського суду не подано.
Враховуючи вищевикладене, апеляційний господарський суд погоджується з висновком місцевого господарського суду щодо наявності правових підстав для задоволення позовних вимог про стягнення з Одеського обласного комунального підприємства "Служба експлуатації цілісного майнового комплексу - адміністративного будинку №2" на користь Приватного підприємства "Спецпожсервис-Юг" основної заборгованості з оплати вартості робіт за договором №26/07 від 26.07.2024 у загальній сумі 1684768,21 грн (розраховано наступним чином: 14650898,37 грн (загальна вартість виконаних підрядних робіт за договором) - 12966130,16 грн (сплачена відповідачем вартість робіт) = 1684768,21 грн).
Посилання апелянта на неналежність виконання позивачем умов договору №26/07 від 26.07.2024 у зв`язку з можливим залученням Приватним підприємством "Спецпожсервис-Юг" до виконання робіт субпідрядника за відсутності згоди Одеського обласного комунального підприємства "Служба експлуатації цілісного майнового комплексу - адміністративного будинку №2" відхиляється колегією суддів, оскільки у матеріалах справи відсутні та відповідачем до місцевого господарського суду не подано жодного належного та допустимого доказу на підтвердження залучення позивачем субпідрядника в межах виконання робіт за вказаним договором, які до того ж були прийняті відповідачем за відсутності будь-яких зауважень та заперечень, що підтверджується відповідними актами виконаних будівельних робіт (форма КБ-2в).
Доводи скаржника про існування між сторонами домовленостей, відповідно до яких позивач з метою отримання оплати повинен був надати висновок комплексної будівельно-технічної та економічної експертизи, який би мав підтвердити факт відповідності проведених робіт умовам договору та проектно-кошторисній документації, є необґрунтованими, оскільки умовами договору №26/07 від 26.07.2024 (пункт 4.5) обов`язок остаточного розрахунку пов`язаний з моментом підписання акту перевірки відповідності ремонту протипожежного захисту на об`єкті, який складений комісією за участю представників сторін 03.03.2025, а не з отриманням висновку експертизи. Докази внесення змін до вказаного договору в частині включення до нього умов щодо необхідності надання позивачем висновку комплексної будівельно-технічної та економічної експертизи для отримання оплати вартості виконаних робіт у матеріалах справи відсутні та відповідачем до суду першої інстанції не подані, при цьому в силу пунктів 12.6, 12.7 договору №26/07 від 26.07.2024 всі зміни до нього дійсні лише у разі, якщо вони викладені у письмовій формі у вигляді додаткової угоди, підписаної повноважними представниками обох сторін і скріпленої печатками останніх.
Несвоєчасне виконання грошового зобов`язання є його порушенням у розумінні Цивільного кодексу України, а сам відповідач виступає таким, що прострочив виконання грошового зобов`язання у розумінні частини першої статті 612 цього Кодексу.
Правові наслідки порушення юридичними і фізичними особами своїх грошових зобов`язань передбачені, зокрема, приписами статті 625 Цивільного кодексу України.
Відповідно до частини другої статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
За змістом статті 625 Цивільного кодексу України нарахування інфляційних втрат на суму боргу та 3% річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, а тому ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника та незалежно від ухвалення рішення суду про присудження суми боргу, відкриття виконавчого провадження чи його зупинення.
Зазначені нарахування здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання.
Згідно з Законом України "Про індексацію грошових доходів населення" індекс споживчих цін (індекс інфляції) обчислюється спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі статистики і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях. На даний час індекс інфляції розраховується Державною службою статистики України і щомісячно публікується, зокрема, в газеті "Урядовий кур`єр". Отже, повідомлені друкованими засобами масової інформації з посиланням на зазначений державний орган відповідні показники згідно зі статтями 17, 18 Закону України "Про інформацію" є офіційними і можуть використовуватися господарським судом і учасниками судового процесу для визначення суми боргу.
Індекс інфляції – це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць.
Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. 
У застосуванні індексації колегією суддів Південно-західного апеляційного господарського суду також враховуються рекомендації щодо порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ, викладені в листі Верховного Суду України №62-97р. від 03.04.1997. У листі Верховного Суду України №62-97р. від 03.04.1997 зазначено, що при застосуванні індексу інфляції слід мати на увазі, що індекс розраховується не на кожну дату місяця, а у середньому за місяць, тому умовно слід виходити з того, що сума, внесена за період з 1 по 15 число відповідного місяця, наприклад травня, індексується за період з урахуванням травня, а якщо з 16 по 31 число, то розрахунок починається з наступного місяця - червня. Для визначення індексу інфляції за будь-який період необхідно щомісячні індекси, що складають будь-який період, перемножити між собою.
Колегія суддів також зауважує, що суб`єкти господарювання при укладенні договору наділені законодавцем правом забезпечення виконання господарських зобов`язань шляхом встановлення окремого виду відповідальності (договірної санкції) за невиконання чи неналежне виконання договірних зобов`язань.
Відповідно до приписів статей 610, 611 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання); у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки.
Статтею 546 Цивільного кодексу України встановлено, що виконання зобов`язання може забезпечуватися, зокрема, неустойкою.
Неустойкою (штрафом, пенею) згідно з приписами статті 549 Цивільного кодексу України є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.
Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
Статтями 1, 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" передбачено, що платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.
Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.
У пункті 7.7 договору №26/07 від 26.07.2024 вказано, що за порушення строків проведення розрахунків Замовник сплачує Генпідряднику пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України від суми заборгованості за кожен день прострочення здійснення платежів.
Суд апеляційної інстанції, перевіривши правильність проведеного позивачем розрахунку компенсаційних нарахувань, передбачених статтею 625 Цивільного кодексу України, та штрафних санкцій, вбачає, що Приватним підприємством "Спецпожсервис-Юг" помилково визначено початковий момент прострочення виконання відповідачем своїх грошових зобов`язань, оскільки позивач, виходячи з пункту 4.1 договору №26/07 від 26.07.2024, кінцевою датою розрахунку за актами виконаних будівельних робіт (форма КБ-2в) №12 від 15.01.2025 та №13 від 15.01.2025 зазначив 29.01.2025.
Однак, як зазначалося вище, в силу умов пункту 4.5 договору №26/07 від 26.07.2024 обов`язок проведення остаточного розрахунку за виконані на підставі цього договору роботи виник у Одеського обласного комунального підприємства "Служба експлуатації цілісного майнового комплексу - адміністративного будинку №2" лише 03.03.2025, у той час як пункт 4.1 даного договору диференціює види окремих поточних розрахунків, проте, на відміну від пункту 4.5 цього договору, не містить умов про те, що передбачені цим пунктом строки розрахунку є остаточними (кінцевими) для проведення замовником робіт відповідних оплат.
Зазначене безпідставно залишилось поза увагою Господарського суду Одеської області при перевірці обґрунтованості проведеного позивачем розрахунку заявлених до стягнення сум 3% річних, інфляційних втрат та пені.
З огляду на викладене, апеляційний господарський суд в межах визначеного позивачем періоду здійснив перерахунок компенсаційних нарахувань, передбачених статтею 625 Цивільного кодексу України, та штрафних санкцій у вигляді пені, внаслідок чого дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог про стягнення з Одеського обласного комунального підприємства "Служба експлуатації цілісного майнового комплексу - адміністративного будинку №2" на користь Приватного підприємства "Спецпожсервис-Юг" 10662,51 грн 3% річних (за період з 04.03.2025 по 19.05.2025), 37241,80 грн інфляційних втрат (за період березня-квітня місяців 2025 року) та 109902,28 грн пені (за період з 04.03.2025 по 19.05.2025).
Посилання апелянта на існування обставин непереборної сили у вигляді надходження на адресу відповідача листа Головного управління Державної податкової служби України в Одеській області №15520/6/15-32-08-01-06 від 07.04.2025 щодо можливого неналежного виконання позивачем своїх зобов`язань за договором №26/07 від 26.07.2024, що, за твердженням скаржника, об`єктивно перешкоджало здійсненню повної оплати робіт на підставі вказаного договору, оцінюються судом апеляційної інстанції критично, враховуючи наступне.
Згідно зі статтею 617 Цивільного кодексу України особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. Не вважається випадком, зокрема, недодержання своїх обов`язків контрагентом боржника, відсутність на ринку товарів, потрібних для виконання зобов`язання, відсутність у боржника необхідних коштів.
Надзвичайними є ті обставини, настання яких не очікується сторонами при звичайному перебігу справ. Під надзвичайними можуть розумітися такі обставини, настання яких добросовісний та розумний учасник правовідносин не міг очікувати та передбачити при прояві ним достатнього ступеня обачливості. Ознаками форс-мажорних обставин є такі елементи: вони не залежать від волі учасників цивільних (господарських) відносин; мають надзвичайний характер; є невідворотними; унеможливлюють виконання зобов`язань за таких умов здійснення господарської діяльності.
Форс-мажорні обставини не мають преюдиційного характеру і при їх виникненні сторона, яка посилається на них як на підставу неможливості виконання зобов`язання, повинна довести наявність таких обставин не тільки самих по собі, але й те, що ці обставини були форс-мажорними саме для цього конкретного випадку виконання господарського зобов`язання. Отже, у будь-якому разі сторона зобов`язання, яка його не виконує, повинна довести, що в кожному окремому випадку саме ці конкретні обставини мали непереборний характер саме для цієї конкретної особи при виконання нею конкретних договірних зобов`язань.
У частині третій статті 2 Господарського процесуального кодексу України однією з основних засад (принципів) господарського судочинства визначено принцип змагальності сторін, сутність якого розкрита у статті 13 цього Кодексу.
Відповідно до частин першої, другої статті 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом.
Принцип змагальності сторін полягає в тому, що сторони у процесі зобов`язані в процесуальній формі довести свою правоту, за допомогою поданих ними доказів переконати суд в обґрунтованості своїх вимог чи заперечень. Отже, даний принцип забезпечує повноту дослідження обставин справи та покладення тягаря доказування на сторони.
Частиною першою статті 73 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
В силу частини першої статті 76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.
Відповідно до частини першої статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Обов`язок із доказування необхідно розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Необхідність доводити обставини, на які учасник справи посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, в господарському процесі є складовою обов`язку сприяти всебічному, повному та об`єктивному встановленню усіх обставин справи, що передбачає, зокрема, подання належних доказів, тобто таких, що підтверджують обставини, які входять у предмет доказування у справі, з відповідним посиланням на те, які обставини цей доказ підтверджує.
Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом (стаття 14 Господарського процесуального кодексу України).
Судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях та містити неточності у встановленні обставин, які мають вирішальне значення для правильного вирішення спору, натомість висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки мають бути вичерпними, відповідати дійсності і підтверджуватися достовірними доказами.
Даний висновок Південно-західного апеляційного господарського суду повністю узгоджується з правовою позицією об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду, викладеною в постанові від 05.06.2020 у справі №920/528/19.
Кожна із сторін судового спору самостійно визначає докази, які, на її думку, належним чином підтверджують або спростовують заявлені позовні вимоги. Суд з дотриманням вимог щодо всебічного, повного, об`єктивного та безпосереднього дослідження наявних у справі доказів визначає певну сукупність доказів, з урахуванням їх вірогідності та взаємного зв`язку, які, за його внутрішнім переконанням, дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, що входять до предмета доказування.
Факт, що форс-мажорні обставини необхідно довести, не виключає того, що наявність форс-мажорних обставин може бути засвідчено відповідним компетентним органом (правова позиція Верховного Суду, викладена в постановах від 22.06.2022 у справі №904/5328/21 та від 25.01.2022 у справі №904/3886/21).
Наявність форс-мажорних обставин засвідчується Торгово-промисловою палатою України та уповноваженими нею регіональними торгово-промисловими палатами у відповідності до статей 14, 141 Закону України "Про торгово-промислові палати в Україні" шляхом видачі сертифіката.
При цьому колегією суддів враховується, що таке засвідчення форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) може вважатися достатнім доказом існування форс-мажорних обставин для сторін договору, якщо вони про це домовилися, але не пов`язує суд у випадку виникнення спору між сторонами щодо правової кваліфікації певних обставин як форс-мажорних. Відтак сертифікат торгово-промислової палати, який підтверджує наявність форс-мажорних обставин, не може вважатися беззаперечним доказом їх існування, а повинен оцінюватися судом з урахуванням встановлених обставин справи та у сукупності з іншими доказами.
Як зазначалося вище, ключовою ознакою форс-мажору є причинно-наслідковий зв`язок між форс-мажорними обставинами та неможливістю виконати конкретне зобов`язання.
Суд апеляційної інстанції зазначає, що у матеріалах справи відсутній та відповідачем до місцевого господарського суду не подано сертифікату Торгово-промислової палати України або уповноважених нею регіональних торгово-промислових палат на підтвердження визнання листа Головного управління Державної податкової служби України в Одеській області №15520/6/15-32-08-01-06 від 07.04.2025, який до того ж ґрунтується лише на припущеннях щодо можливої наявності порушення умов договору №26/07 від 26.07.2024 та не містить жодних заборон (обмежень) щодо проведення розрахунків за виконані роботи, форс-мажорною обставиною, яка б зумовила неможливість виконання Одеським обласним комунальним підприємством "Служба експлуатації цілісного майнового комплексу - адміністративного будинку №2"зобов`язань, взятих на себе за вищенаведеним договором.
За таких обставин, відповідачем не підтверджено належними та допустимими доказами об`єктивної неможливості виконання ним прийнятих на себе зобов`язань за договором №26/07 від 26.07.2024 внаслідок існування обставин непереборної сили.
У викладі підстав для прийняття рішення суду необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах (правова позиція Верховного Суду від 28.05.2020 у справі №909/636/16).
Європейський суд з прав людини у рішенні в справі "Серявін та інші проти України" вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.
У справі "Трофимчук проти України" Європейський суд з прав людини також зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід.
За умовами статті 236 Господарського процесуального кодексу України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним та обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Отже, рішення з господарського спору повинно прийматись у цілковитій відповідності з нормами матеріального і процесуального права та фактичними обставинами справи, з достовірністю встановленими господарським судом, тобто з`ясованими шляхом дослідження та оцінки судом належних і допустимих доказів у конкретній справі.
Рішення Господарського суду Одеської області від 13.11.2025 у справі №916/1951/25 не відповідає вказаним вище вимогам у зв`язку з невідповідністю висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, встановленим обставинам справи, у зв`язку з чим підлягає скасуванню в частині задоволення позовних вимог про стягнення з Одеського обласного комунального підприємства "Служба експлуатації цілісного майнового комплексу - адміністративного будинку №2" на користь Приватного підприємства "Спецпожсервис-Юг" 4569,64 грн 3% річних, 13776,08 грн інфляційних втрат та 44173,23 грн пені з одночасним ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову в цій частині, а також зміні в частині розподілу судових витрат.
Відповідно до положень статті 129 Господарського процесуального кодексу України витрати зі сплати судового збору за подання в електронній формі через систему "Електронний суд" з понижуючим коефіцієнтом 0,8 позовної заяви та апеляційної скарги покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Керуючись статтями 129, 232, 233, 236, 240, 269, 270, 275, 277, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Південно-західний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Одеського обласного комунального підприємства "Служба експлуатації цілісного майнового комплексу - адміністративного будинку №2" задовольнити частково.
Рішення Господарського суду Одеської області від 13.11.2025 у справі №916/1951/25 в частині задоволення позовних вимог про стягнення з Одеського обласного комунального підприємства "Служба експлуатації цілісного майнового комплексу - адміністративного будинку №2" на користь Приватного підприємства "Спецпожсервис-Юг" 4569,64 грн 3% річних, 13776,08 грн інфляційних втрат та 44173,23 грн пені скасувати, у задоволенні позову в цій частині відмовити, в частині розподілу судових витрат – змінити, в решті рішення залишити без змін, виклавши його резолютивну частину у наступній редакції:
"Позов Приватного підприємства "Спецпожсервис-Юг" до Одеського обласного комунального підприємства "Служба експлуатації цілісного майнового комплексу - адміністративного будинку №2" задовольнити частково.
Стягнути з Одеського обласного комунального підприємства "Служба експлуатації цілісного майнового комплексу - адміністративного будинку №2" на користь Приватного підприємства "Спецпожсервис-Юг" 1684768,21 грн основної заборгованості, 10662,51 грн 3% річних, 37241,80 грн інфляційних втрат, 109902,28 грн пені та 22111,28 грн витрат зі сплати судового збору за подання позовної заяви.
У задоволенні решти позову відмовити".
Стягнути з Приватного підприємства "Спецпожсервис-Юг" на користь Одеського обласного комунального підприємства "Служба експлуатації цілісного майнового комплексу - адміністративного будинку №2" 1124,77 грн витрат зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги.
Доручити Господарському суду Одеської області видати відповідні накази з зазначенням всіх необхідних реквізитів.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку у випадках та у строки, визначені статтями 287, 288 Господарського процесуального кодексу України.
Повний текст постанови складено та підписано 09.03.2026.

Головуючий суддя С.В. Таран

Суддя К.В. Богатир

Суддя Л.В. Поліщук