ПРИМОРСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ОДЕСИ

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 522/2978/26 Провадження 3/522/1799/26

17 квітня 2026 року м.Одеса
Суддя Приморського районного суду м. Одеси Кічмаренко С.М., при секретарі Морозову А.О., в присутності особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , захисника – адвоката Ільіна С.В., розглянувши адміністративні матеріали, що надійшли з Управління патрульної поліції в м. Одесі про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_2 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина Туреччини, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

- в скоєнні правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-
В С Т А Н О В И В :
До Приморського районного суду м. Одеси надійшли матеріали адміністративної справи за протоколом серії ЕПР1 №595301 від 18.02.2026 року у відношенні ОСОБА_2 за ознаками вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП.
Із протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що 18.02.2026 року о 21.08 год м. Одеса на вул. Фонтанська дорога 17/19, водій ОСОБА_1 , повторно протягом року, керував автомобілем марки «Opel» державний номерний знак НОМЕР_1 , не маючи посвідчення водія відповідної категорії. Правопорушення вчинено повторно, протягом року водій притягався до адміністративної відповідальності 14.02.2026 за ч.2 ст. 126 КУпАП, чим порушив вимоги п.2.1 (а) Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч.5 ст.126 КУпАП
В судовому засіданні захисник особи, що притягається до адміністративної відповідальності – адвокат Ільін С.В. просив суд закрити провадження у справі з огляду на відсутність в діях ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.126 КУпАП, посилаючись на наступне:
- ОСОБА_1 , є громадянином Республіки Туреччини, має посвідку на постійне проживання, яку отримав 13.06.2024 року за № 900093148. Керування транспортними засобами він здійснював на підставі міжнародного ведійського посвідчення НОМЕР_2 , виданого 02.09.2020 року, та яке має строк до 02.09.2030 року.
-При зупинці інспектором поліції ОСОБА_1 пред`явив міжнародне ведійське посвідчення № НОМЕР_2 , видане 02.09.2020 року.
-Відповідно до абз. 1 пункту 30 Положення «Про порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними засобами», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 травня 1993, №340 (далі - Положення), особи, які тимчасово перебувають на території України, мають право на керування транспортними засобами за наявності міжнародного посвідчення водія та посвідчення водія іноземної держави, що не відповідає вимогам Міжнародної конвенції про дорожній рух 1968 року, записи в якому виконані або продубльовані літерами латинського алфавіту, або у разі наявності посвідчення водія іноземної держави, що відповідає вимогам Міжнародної конвенції про дорожній рух 1968 року, записи в якому виконані або продубльовано літерами латинського алфавіту.
-Міжнародне водійське посвідчення НОМЕР_2 від 02.09.2020 pjre. відповідає вимогам Додатку №3 постанови Кабінет Міністрів України від 16 вересня 2020р. №844 «Про затвердження зразків бланків і технічних описів бланків національного та міжнародного посвідчень водія, свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, тимчасового реєстраційного талона транспортного засобу та зразка розпізнавального автомобільного знака України та внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України та є дійсним до 02.09.2030 року.
-Таким чином, на думку захисника, посвідчення НОМЕР_2 від 02.09.2020р. є чинним, а тому станом на день складання протоколу ОСОБА_1 мав право на керування транспортним засобом, тобто у його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбачений ч. 5 ст. 126 КУпАП.
Дослідивши матеріали адміністративної справи у відповідності до положень статті 252 КУпАП, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.126 КУпАП не доведена з наступних підстав.
Як випливає із змісту статті 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Відповідно до статті 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом, забезпечення виконання винесеної постанови.
Положеннями статті 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, іншими документами тощо.
У відповідності до статті 280 КУпАП, суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення, крім іншого, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративні відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до статті 62 Конституції України, вина особи, яка притягається до відповідальності, має бути доведена належними доказами, а не ґрунтуватись на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Оцінюючи надані до суду докази, суд бере до уваги, що протокол про адміністративне правопорушення є документом, що офіційно засвідчує подію адміністративного правопорушення і відповідно до статті 251 КУпАП є одними із джерел доказів, на основі яких ґрунтується повне, всебічне і об`єктивне з`ясування обставин справи та правильне її вирішення.
Як встановлено судом, ОСОБА_1 , є громадянином Республіки Туреччини, має посвідку на постійне проживання, яку отримав 13.06.2024 року за № 900093148. Керування транспортними засобами він здійснював на підставі міжнародного ведійського посвідчення НОМЕР_2 , виданого 02.09.2020 року, та яке має строк до 02.09.2030 року.
При зупинці інспектором поліції ОСОБА_1 пред`явив міжнародне ведійське посвідчення № НОМЕР_2 , видане 02.09.2020 року.
Відповідно до абз. 1 пункту 30 Положення «Про порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними засобами», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 травня 1993, №340 (далі - Положення), особи, які тимчасово перебувають на території України, мають право на керування транспортними засобами за наявності міжнародного посвідчення водія та посвідчення водія іноземної держави, що не відповідає вимогам Міжнародної конвенції про дорожній рух 1968 року, записи в якому виконані або продубльовані літерами латинського алфавіту, або у разі наявності посвідчення водія іноземної держави, що відповідає вимогам Міжнародної конвенції про дорожній рух 1968 року, записи в якому виконані або продубльовано літерами латинського алфавіту.
Міжнародне водійське посвідчення НОМЕР_2 від 02.09.2020 pjre. відповідає вимогам Додатку №3 постанови Кабінет Міністрів України від 16 вересня 2020р. №844 «Про затвердження зразків бланків і технічних описів бланків національного та міжнародного посвідчень водія, свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, тимчасового реєстраційного талона транспортного засобу та зразка розпізнавального автомобільного знака України та внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України та є дійсним до 02.09.2030 року.
Таким чином, суд вважає, що посвідчення НОМЕР_2 від 02.09.2020р. є чинним, а тому станом на день складання протоколу ОСОБА_1 мав право на керування транспортним засобом.
Разом з цим, суд зауважує, що притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі, встановлення вини особи в його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами, а не підтвердження факту здійснення ОСОБА_1 правопорушення відповідними належними доказами, не породжує правових підстав для притягнення його до адміністративної відповідальності.
Також, необхідно зазначити, що сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не може бути беззаперечним доказом вини особи в тому чи іншому діянні, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, адже не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом», не доказує співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між 
Інших доказів, за якими можливо було б дійти висновку про винуватість ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення до матеріалів справи не додано та в судовому засіданні не встановлено
З урахуванням встановлених обставин, суд констатує, що зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення відомості про те, що ОСОБА_1 скоїв адміністративне правопорушення, не підтверджуються доказами, які містяться в матеріалах справи.
Відповідно до п.1 ч.1 ст.247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.
За таких обставин, суд приходить до однозначного висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.126 КУпАП, у зв`язку із чим ОСОБА_1 не підлягає адміністративній відповідальності за ч.5 ст.126 КУпАП і, відповідно до вимог п.1 ч.1 ст.247 КпАП України провадження по справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.126 КпАП України.
Керуючись ст.ст. 7, 126, 221, 247, 251, 255, 284 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

Провадження по адміністративній справі про притягнення  ОСОБА_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 126 КУпАП, закрити за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення, на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.
Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду через Приморський районний суд м. Одеси протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя        С.М.Кічмаренко