ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и
25 лютого 2026 року 	м. Дніпро	справа № 160/18900/25	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді Щербака А.А. (доповідач),
суддів: Баранник Н.П., Малиш Н.І., 
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 08 вересня 2025 року (суддя Букіна Л.Є.) у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,-
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернувся з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 08 вересня 2025 року позов задоволено частково.
Суд вирішив визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області №046950002729 від 18.02.2025 року та №046950002729 від 18.06.2025 року про відмову в призначенні пенсії.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області зарахувати до загального страхового стажу ОСОБА_1 періоди роботи з 26.04.1988 року по 20.02.2001 року (за виключенням періоду з 05.11.1999 року по 03.05.2000 року), з 25.04.1980 року по 11.07.1984 року у кратному розмірі з розрахунку один рік шість місяців за один рік роботи, з 03.04.2002 року по 03.06.2002 року та період здійснення підприємницької діяльності з 01.12.2008 року по 31.12.2016 року.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 10.02.2025 року про призначення пенсії з урахуванням правової оцінки, наданої судом у цьому рішенні та зарахованих цим рішенням періодів ОСОБА_1 .
У задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Відповідачем подана апеляційна скарга, просить рішення суду першої інстанції скасувати, в задоволенні позову відмовити.
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що судом першої інстанції порушено норми матеріального та процесуального права.
Періоди роботи з 25.04.1980 по 11.07.1984 в російській федерації, оскільки відсутні
відомості в заяві про те, що заявник отримує або не отримує пенсійні виплати в інших державах відповідно до п.2 ст.24-1 Закону №1058;
Період роботи з 03.04.2002 по 03.06.2002, оскільки в індивідуальних відомостях про застраховану особу (довідка форми ОК-5) відсутня інформація про нарахування заробітку.
Не враховано період роботи з 26.04.1988 по 20.02.2001 року, згідно трудової книжки колгоспника серії НОМЕР_1 від 26.01.1989, оскільки надано уточнюючі архівні довідки №519,№520 від 10.06.2022 року про період стажу тільки з 26.04.1988 року по 31.12.1995 року та акт зустрічної перевірки від 20.06.2023 №0400- 011003/10041 про період заробітної плати з 01.07.1984 року по 31.12.1997 року, в яких частково зазначено «по-батькові» заявника, що не дає право зарахувати вищевказані періоди роботи. 
Також з 01.01.1998 року по 20.02.2001 відсутні відомості про нарахування заробітної плати в індивідуальних відомостях про застраховану особу (довідка Форми ОК-5).
Період з 01.12.2008 року по 31.12.2016 року за час здійснення ОСОБА_1 підприємницької діяльності не враховано до страхового стажу, оскільки відсутні відомості про сплату страхових внесків.
Адміністративна справа розглянута апеляційним судом відповідно до пункту 3 частини 1 ст.311 КАС України в порядку письмового провадження, на підставі наявних у ній доказів. 
Колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.
Як було встановлено судом першої інстанції, позивач звернувся до Пенсійного органу із заявою від 10.02.2025 року про призначення пенсії за віком відповідно до вимог ст.26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Рішенням ГУ ПФУ в Івано-Франківській області №046950002729 від 18.02.2025 року ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 РНОКПП № НОМЕР_2 ) відмовлено у призначенні пенсії за віком.
Рішенням №046950002729 від 18.06.2025 року, прийнятим на заміну рішенню від 18.02.2025 року, знову ж таки відмовлено у призначенні пенсії за відсутності необхідного страхового стажу.
За змістом цього рішення, до страхового стажу позивача не зараховано: період роботи з 25.04.1980 по 11.07.1984 в рф, оскільки в заяві відсутні відомості відповідно до п. 2 ст. 24-1 Закону №1058; період роботи з 03.04.2002 по 03.06.2002, оскільки в індивідуальних відомостях про застраховану особу (довідка форми ОК-5) відсутня інформація про нарахування заробітку; період роботи з 26.04.1988 по 20.02.2001 року, згідно із трудової книжки колгоспника серії НОМЕР_1 від 26.01.1989, оскільки надано уточнюючі архівні довідки №519,№520 від 10.06.2022 року про період стажу тільки з 26.04.1988 року по 31.12.1995 року та акт зустрічної перевірки від 20.06.2023 №0400-011003/10041 про період заробітної плати з 01.07.1984 року по 31.12.1997 року, в яких частково зазначено «по-батькові» заявника; період з 01.12.2008 року по 31.12.2016 року за час здійснення ОСОБА_1 підприємницької діяльності, оскільки відсутні відомості про сплату страхових внесків.
Не погоджуючись із таким рішенням відповідача, позивач звернувся до суду з даним позовом.
Задовольняючи позов частково, суд першої інстанції зазначив, що відповідачем правомірність оскарженого рішення не було доведено.
Колегія суддів з висновками суду першої інстанції погоджується. 
Відповідно до ст.24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-IV, періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.
Страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.
Відповідно до ч. І ст.26 №1058-IV, починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2022 року по 31 грудня 2022 року - не менше 29 років.
Надаючи оцінку рішенню відповідача у частині періоду роботи в колгоспі з 26.04.1988 по 20.02.2001 суд вірно врахував, що види трудової діяльності, що зараховуються до стражу роботи, який дає право на трудову пенсію, визначені ст. 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» № 1788-ХІІ.
Згідно з ч. 1 ст. 56 Закону № 1788-ХІІ до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.
Відповідно до ч. 2 ст. 56 Закону № 1788-ХІІ при обчисленні стажу роботи в колгоспі за період після 1965 року, якщо член колгоспу не виконував без поважних причин встановленого мінімуму трудової участі в громадському господарстві, враховується час роботи за фактичною тривалістю.
Частина 3 ст. 56 Закону № 1788-ХІІ передбачає, що до стажу роботи зараховується також:
а) будь-яка інша робота, на якій працівник підлягав державному соціальному страхуванню, або за умови сплати страхових внесків, період одержання допомоги по безробіттю, а також робота в`язнів і робота за угодами цивільно-правового характеру за умови сплати страхових внесків;
Відповідно до статті 62 Закону №1788-XII основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Постановою Кабінету Міністрів України № 63 від 12 серпня 1993 року затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній.
Пунктом 1 Порядку передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
Згідно п.2 постанови Ради Міністрів СРСР від 21 квітня 1975 року №310 «Про трудові книжки колгоспників» (була чинна на час внесення спірних записів до трудової книжки позивача) трудова книжка колгоспника являється основним документом про трудову діяльність членів колгоспу.
Відповідно до пунктів 5, 6 Постанови №310 до трудової книжки колгоспника заносились, зокрема, відомості про трудову участь (прийнятий у колгоспі річний мінімум участі в громадському господарстві, його виконання), відомості про нагородження та заохочення, переведення на іншу роботу, припинення роботи. Всі записи в трудовій книжці завіряються в усіх розділах за час роботи в колгоспі підписом голови колгоспу або спеціально уповноваженого правлінням колгоспу особи та печаткою.
Пунктом 13 Постанови №310 передбачено, що відповідальність за своєчасне і правильне заповнення трудових книжок, за їх облік, зберігання і видачу несе спеціально уповноважена правлінням колгоспу особа.
Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній.
Згідно з п. 1, 3 Порядку № 637 основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
Згідно з пунктом 20 Порядку, у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
Суд першої інстанції вірно встановив, що трудова книжка позивача № НОМЕР_3 від 26.01.1989 містить усі необхідні записи, які є належними та допустимими доказами підтвердження страхового стажу у період з 26.04.1988 по 20.02.2001.
У трудовій книжці також зазначено про фактично виконаний та встановлений мінімум трудової участі в господарстві, тобто, кількість вироблених трудоднів.
Суд дійшов вірного висновку, що період роботи позивача з 26.04.1988 по 20.02.2001 підлягає зарахуванню до його загального страхового стажу для нарахування/призначення пенсії, за виключенням періоду з 05.11.1999 по 03.05.2000, який зараховано до страхового стажу у зв`язку з виплатами допомоги по безробіттю.
Відповідно до ч. 2 ст. 4 Закону України №1058-IV, якщо міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, встановлено інші норми, ніж ті, що передбачені законодавством України про пенсійне забезпечення, то застосовуються норми міжнародного договору.
Одним із міжнародних договорів з питань пенсійного забезпечення, який підписала Україна, стала багатостороння Угода про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних держав в галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992, зобов`язання за якою взяли на себе дев`ять держав - учасниць СНД, в тому числі, Україна та російська федерація (надалі - Угода).
Ця Угода поширюється на всі види пенсійного забезпечення громадян, які встановлені або будуть встановлені законодавством держав - учасниць Угоди (ст. 5 Угоди).
Відповідно до ст. 1 Угоди, пенсійне забезпечення громадян держав - учасниць цієї Угоди та членів їхніх сімей здійснюється за законодавством держави, на території якої вони проживають.
Статтею 6 Угоди встановлено, що призначення пенсій громадянам держав - учасниць Угоди проводиться за місцем проживання.
Згідно із ч. 3 ст. 6 Угоди, обчислення пенсій відбувається із заробітку (доходів) за періоди роботи, які зараховуються в трудовий стаж. У тому випадку якщо у державах-учасницях Угоди введено національну валюту, розмір заробітку (доходу) визначається виходячи з офіційно встановленого курсу на момент призначення пенсії.
Відповідно до Постанови КМУ від 29.11.2022 №1328 Про вихід з Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення, Україна вийшла з вищезазначеної Угоди. Вказана постанова набрала чинності 02.12.2022. Отже, до набрання чинності Постановою №1328, Україна як держава-учасниця Угоди виконує зобов`язання, взяті згідно із Угодою.
Колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що Угода про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав в галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992 р. підлягає застосуванню при зарахуванні спірного стажу роботи позивача в рф, оскільки вказана Угода була чинною на період роботи позивача в російській федерації.
Відповідно до пункту 2 статті 13 названої Угоди пенсійні права громадян держав-учасниць Співдружності, що виникли відповідно до положень цієї Угоди, не втрачають своєї сили і в разі виходу із Угоди держави-учасниці, на території якої вони проживають.
Відповідно до п.5 розділу XV «Прикінцевих положень» Закону №1058-IV, пільгове обчислення страхового стажу провадиться на підставі трудової книжки, або письмового трудового договору, або довідки, в яких зазначено період роботи в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, та користування пільгами, передбаченими вищезазначеними нормативно-правовими актами.
Цим же пунктом передбачено тимчасово, до ухвалення відповідного закону, період роботи до 01.01.1991 в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до цих районів, колишнього СРСР, а також на острові Шпіцберген, зараховувати до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що було чинним до 01.01.1991.
Пільгове обчислення страхового стажу застосовується для осіб, які працювали в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі та на яких поширювалися пільги, передбачені для працюючих в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, відповідно до Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10.02.1960 «Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі», постанови Ради Міністрів Союзу РСР №148 від 10.02.1960 «Про порядок застосування Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10.02.1960 «Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі», Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР №1908-VII від 26.09.1967 «Про розширення пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі».
Підпунктом «д» пункту 5 Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10.02.1960 «Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі» передбачено, що робітникам, які переводяться, направляються або запрошуються на роботу в райони Крайньої Півночі і в умовах та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі з інших місцевостей держави, на умовах укладених ними трудових договорів на роботу в цих районах на строк більше п`яти, а на островах Північного Льодовитого океану два роки, надавати додаткові наступні пільги : зарахувати один рік роботи в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі за один рік і шість місяців при обчисленні стажу, який дає право на отримання пенсії за віком і по інвалідності.
Суд першої інстанції вірно зазначив, що для обчислення пільгового стажу при роботі в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до неї повинні бути надані або трудова книжка або письмовий трудовий договір або довідка, в якій зазначено період роботи в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі. Тобто достатньо одного із перерахованих документів, а не їх сукупність.
Пільговому обчисленню підлягає лише період роботи до 01.01.1991, оскільки положення Тимчасової угоди між Урядом України та Урядом Російської Федерації про гарантії прав громадян, які працювали в районах Крайньої Півночі та в місцевостях, які прирівняні до даних районів, в галузі пенсійного забезпечення від 19.01.1993 лише надає громадянам Сторін цієї угоди право на достроковий вихід на пенсію по старості (за віком) за вказаних у статті 1 угоди умов, а також визначає порядок реалізації цього права.
Як встановлено судом першої інстанції, здійснення позивачем трудової діяльності на посаді матроса в/ч НОМЕР_4 ( АДРЕСА_1 ) з 25.07.1980 року по 11.07.1984 року підтверджується записами на стр.2-5 трудової книжки № НОМЕР_5 та копією трудового договору від 26.06.1980 року, укладеного між ОСОБА_1 та командиром в/ч НОМЕР_4 , п. 8 якого передбачено, що під час здійснення обрахунку стажу, який дає право на призначення пенсії за віком та по інвалідності один рік роботи в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі зараховується – за один рік і шість місяців роботи.
Колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що період роботи позивача з 25.07.1980 року по 11.07.1984 року підлягає зарахуванню до страхового стажу та одразу у пільговому обрахунку, враховуючи, що означені обставини підтверджені позивачем належними та допустимими доказами. 
Відповідно до статті 24 Закону № 1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
До страхового стажу для обчислення розміру пенсії за віком, з якого обчислюється розмір пенсії по інвалідності або у зв`язку з втратою годувальника, крім наявного страхового стажу, зараховується також на загальних підставах відповідно період з дня встановлення інвалідності до досягнення застрахованою особою віку, передбаченого частиною першою статті 26 цього Закону, та період з дня смерті годувальника до дати, коли годувальник досяг би віку, передбаченого частиною першою статті 26 цього Закону.
Згідно пункту «б» статті 3 Закону 1788-XII право на трудову пенсію мають особи, зайняті суспільно корисною працею, при додержанні інших умов, передбачених цим Законом, а саме: особи, які займаються підприємницькою діяльністю, заснованою на особистій власності фізичної особи та виключно її праці, - за умови сплати страхових внесків до Пенсійного фонду України.
Відповідно до статті 56 Закону № 1788-XII до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.
До стажу роботи зараховується також в т.ч.: будь-яка інша робота, на якій працівник підлягав державному соціальному страхуванню, або за умови сплати страхових внесків, період одержання допомоги по безробіттю, а також робота в`язнів і робота за угодами цивільно-правового характеру за умови сплати страхових внесків.
Статтею 1 Закону № 1058-IV визначено, що страхові внески - кошти відрахувань на соціальне страхування, збір на обов`язкове державне пенсійне страхування та страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, сплачені (які підлягають сплаті) згідно із законодавством, що діяло раніше; надходження від сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, що спрямовуються на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.
Відповідно до ч. 3-1 розділу XV Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (Розділ XV доповнено пунктом 3-1 згідно із Законом № 2148-VIII від 03 жовтня 2017 року) до страхового стажу для визначення права на призначення пенсії згідно із статтею 26 цього Закону включаються періоди: 1) ведення підприємницької діяльності із застосуванням спрощеної системи оподаткування, а також із застосуванням фіксованого податку: з 1 січня 1998 року по 30 червня 2000 року включно, що підтверджуються довідкою про реєстрацію як суб`єкта підприємницької діяльності; з 1 липня 2000 року по 31 грудня 2017 року включно, за умови сплати страхових внесків (єдиного внеску) незалежно від сплаченого розміру (крім випадків звільнення від сплати єдиного внеску).
Постановою Кабінету Міністрів України від 03 жовтня 2018 року № 793 доповнено пункт 4 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 № 637, новим абзацом, зокрема: періоди провадження підприємницької діяльності із застосуванням спрощеної системи оподаткування, в тому числі із застосуванням фіксованого податку, з 1 січня 1998 року по 31 грудня 2003 року зараховуються до трудового стажу фізичних осіб - підприємців на підставі довідки про реєстрацію особи як суб`єкта підприємницької діяльності, а з 1 січня 2004 року по 31 грудня 2017 року за бажанням особи - за умови сплати страхових внесків (єдиного внеску) незалежно від суми сплачених коштів.
Як встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_1 був зареєстрованим суб`єктом підприємницької діяльності з 07.06.2007 року, а припинив підприємницьку діяльність – 28.01.2020 року. У вказані періоди ФОП « ОСОБА_1 » перебував як на загальній системі оподаткування, так і на спрощеній, а саме: з 07.06.2007 по 30.06.2007 на загальній системі оподаткування; з 01.07.2007 по 31.12.2007 на спрощеній системі оподаткування; з 01.01.2008 по 31.03.2008 на загальній системі оподаткування; з 01.04.2008 по 31.12.2008 на спрощеній системі оподаткування; з 01.01.2009 по 28.01.2020 на загальній системі оподаткування. 
Матеріали справи містять лист ГУ ДПС у Дніпропетровській області №59695/6/04-36-24-15-12 від 23.06.2025 року, в якому повідомлено, що за період з 01.12.2008 року по 31.12.2016 року згідно даних інформаційно-комунікаційної системи ДПС України, в інтегрованій картці ФОП « ОСОБА_1 » за технологічним кодом класифікації єдиного внеску 71040000 «Єдиний внесок для фізичних осіб-підприємців, у т.ч., які обрали спрощену систему оподаткування та осіб, які провадять незалежну професійну діяльність», станом на 20.06.2025 року заборгованість зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування відсутня. Водночас, в інтегрованих картках платника наявна переплата: по податку на доходи фізичних осіб (код платежу 11010500) у сумі 2762,00 грн., по земельному податку з фізичних осіб (код платежу 18010700) у сумі 21244,35 грн., по єдиному соціальному внеску для фізичних осіб-підприємців, у т.ч., які обрали спрощену систему оподаткування та, які провадять незалежну професійну діяльність у сумі 452 грн., 58 коп.(копія відповіді на адвокатський запит додається). Обов`язковою умовою набуття права на трудову пенсію фізичній особі-підприємцю є наявність стажу роботи, за умови сплати останніми страхових внесків. 
Таким чином, суд першої інстанції вірно встановив, що період підприємницької діяльності з 01.12.2008 року по 31.12.2016 року підлягає зарахуванню до страхового стажу позивача.
Також судом першої інстанції було встановлено, що відповідно до даних трудової книжки серії НОМЕР_5 , що 03.04.2002 ОСОБА_1 був прийнятий на роботу за трудовим договором №475 від 03.04.2002 року в Царичанському районному центрі зайнятості (код ЄДРПОУ 23066556), а 03.06.2002 був звільненим за власним бажанням. 
Відповідно до ч. 6 та ч. 12 ст. 20 обов`язок сплати страхових внесків по Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування2 та обов`язок сплати єдиного внеску по Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» (п. 10 ч. 1 ст. 1, ч.1 ст. 4) покладений на страхувальників (підприємців-роботодавців), які є платниками таких внесків. В
Колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що відсутність в інформаційній базі системи персоніфікованого обліку (в індивідуальних відомостях про застраховану особу заявника (форма Ок-5) відомостей про сплату Царичанським районним центром зайнятості страхових внесків (єдиного внеску) за ОСОБА_1 для нарахування пенсії не є підставою для позбавлення позивача права на таку пенсію. 
Не сплата страхувальником страхових внесків не може бути підставою для відмови у зарахуванні періоду роботи позивача до страхового стажу, оскільки відповідальність за несплату страхових внесків несе підприємство-страхувальник, в якому працює застрахована особа.
Суд вірно встановив, що трудовий стаж з 03.04.2002 по 03.06.2002 має бути зарахований до його страхового стажу, у зв`язку з чим, а також враховуючи вищевикладене, оскаржене рішення відповідача є протиправним. 
Доводи апеляційної скарги вказаного не спростовують.
Підстави для скасування рішення суду першої інстанції відсутні.
Керуючись ст. ст. 315, 316, 321, 322 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області залишити без задоволення.
Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 08 вересня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України. 
Постанова у повному обсязі складена 25 лютого 2026 року.

Головуючий - суддя А.А. Щербак 

суддя Н.П. Баранник 

суддя Н.І. Малиш