Справа № 521/21340/25
Номер провадження № 2/521/2034/26
ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
02 лютого 2026 року м. Одеса

Хаджибейський районний суд міста Одеси у складі:
головуючого судді - Леонова О.С.,
при секретарі судового засідання Должненко В.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванніта розпорядженні власністю шляхом виселення

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст вимог позовної заяви.
У грудні 2025 року ОСОБА_1 звернувся до Хаджибейського районного суду міста Одеси з позовом до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні та розпорядженні майном шляхом виселення без надання іншого житлового приміщення.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач є одноосібним власником квартири АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 01.09.2025 року. Після смерті попереднього власника (матері позивача), у квартиру самовільно вселився її брат — відповідач ОСОБА_2 . Позивач зазначає, що згоди на проживання відповідача не надавав, останній у квартирі не зареєстрований, витрати на утримання житла не несе, чим створює перешкоди власнику в користуванні та розпорядженні майном. Позивач звертався до органів поліції та особисто до відповідача з вимогою звільнити приміщення, проте останній відповів відмовою.
Позивач зазначає, що ОСОБА_3 , отримала у власність на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 08.07.2011 року квартиру АДРЕСА_1 .
ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 померла.
Після її смерті у вищевказану квартиру самовільно вселився рідний брат матері, ОСОБА_2 , який мав ключ від дверей вказаної квартири
01 вересня 2025 року позивач отримав свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_3 на підставі якого став власником квартири АДРЕСА_1 .
На даний час позивач проживає та зареєстрований у квартирі АДРЕСА_2 . 
У квартирі АДРЕСА_1 на теперішній час проживає його дядько, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . 
Згоду на його вселення позивач не давав.
У вказаній квартирі не зареєстровано місце проживання жодної особи.
В акті від 14.11.2025 року сусіди з квартир АДРЕСА_3 , АДРЕСА_4 підтвердили, що у квартиру АДРЕСА_1 вселився ОСОБА_2 без згоди ОСОБА_1 , який є власником квартири. 
Відповідач не сплачує комунальні послуги, якими він користується у зв`язку з чим по комунальним послугам є борг, який позивач як власник квартири повинен буду сплачувати.
Позивач неодноразово звертався до відповідача з вимогою про добровільне виселення з квартири АДРЕСА_1 
Рух справи; вирішення судом клопотань, поданих сторонами, узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи.
Після надходження позовної заяви, головуючого суддю визначено автоматизованою системою документообігу суду, відповідно до ст. 14, 33 ЦПК України та передано судді Леонову О.С.
Ухвалою суду Хаджибейського районного суду м. Одеси від 16.12.2025 року по справі було відкрито провадження в порядку загального позовного провадження та призначено у справі підготовче засідання.
Ухвалою суду Хаджибейського районного суду м. Одеси від 02.02.2026 року було закрито підготовче провадження по цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванніта розпорядженні власністю шляхом виселення та призначено справу до судового розгляду по суті.
Позивач у судове засідання не з`явився, в матеріалах справи міститься його заява про підтримання позовних вимог, в якій він просив розглядати справу за його відсутності, крім того зазначив, що не заперечує проти ухвалення заочного рішення по справі.
Відповідач ОСОБА_2 в судові засідання, не з`явилася, причини неявки не повідомила, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена судом належним чином за зареєстрованим місцем проживання в порядку статей 128, 130 ЦПК України, рекомендоване повідомлення повернулось до суду із відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою», що судом розцінюється як належне повідомлення. Така позиція суду відповідає судовій практиці з розгляду аналогічних спорів: Постанови Верховного Суду від 21 грудня 2022 року у справі № 757/15603/19 (провадження № 61-7187св22), 30 листопада 2022 року у справі №760/25978/13-ц (провадження № 61-6788св22), 31 серпня 2022 року у справі №760/17314/17).
Відзиву від відповідача на позов до суду не надходило, заяв про розгляд справи у її відсутність до суду остання не подавала, що відповідно до вимог цивільного процесуального законодавства не є перешкодою для розгляду справи за наявними у ній матеріалами. 
Згідно ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти вирішення справи в заочному порядку.
Відповідно до ч. 6 ст. 128 ЦПК України судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи, у випадку наявності у нього офіційної електронної адреси або разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення у випадку, якщо така адреса відсутня, або через кур`єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи.
Згідно до п. п. 6, 7 ч. 2 ст. 43 ЦПК України учасники справи зобов`язані виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки та виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом.
Крім того, ухвала суду про відкриття провадження у даній справі розмішена в Єдиному державному реєстрі судових рішень та на електронному сайті Хаджибейського районного суду міста Одеси, тобто ухвала суду є доступною для ознайомлення та загальновідомою.
Згідно із ч. 1 ст. 44 ЦПК України учасники судового процесу повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.
Відповідно до положень п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Також, відповідно до рішень Європейського суду з прав людини, що набули статусу остаточного, зокрема "Іззетов проти України", "Пискал проти України", "Майстер проти України", "Субот проти України", "Крюков проти України", "Крат проти України", "Сокор проти України", "Кобченко проти України", "Шульга проти України", "Лагун проти України", "Буряк проти України", "ТОВ "ФПК "ГРОСС" проти України", "Гержик проти України" суду потрібно дотримуватись розумного строку для судового провадження.
Вказане узгоджується з рішенням Європейського суду з прав людини від 08 листопада 2005 року у справі «Смірнов проти України», відповідно до якого в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції.
Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту.
В своїх рішеннях Європейський суд також наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.
Отже, у зв`язку із тим, що судом створено всі необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства, вжито заходи для належного повідомлення сторін про час та місце розгляду справи, враховуючи, що участь в засіданні суду є правом, а не обов`язком сторін, явка учасників судового процесу ухвалою суду не визнана обов`язковою, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності учасників справи.
Відповідно до ст. 275 ЦПК України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.
Отже, суд, у зв`язку з ненаданням відповідачем відзиву на позов, зі згоди представника позивача, ухвалив слухати справу у відсутності відповідача, згідно ст. ст. 280-281 ЦПК України, при заочному розгляді на підставі наявних у справі письмових матеріалів.
Згідно приписів ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши матеріали справи, надавши оцінку наявним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу окремо шляхом їх всебічного, повного, об`єктивного та безпосереднього дослідження, суд зазначає про наявність підстав для задоволення позовних вимог позивача у повному обсязі, враховуючи таке.
Фактичні обставини, встановлені судом.
Судом встановлено, що квартира АДРЕСА_1 належала ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про право на спадщину від 08.07.2011 року. Після її смерті ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ) позивач ОСОБА_1 прийняв спадщину та 01.09.2025 року отримав свідоцтво про право на спадщину за законом, зареєструвавши право власності в установленому законом порядку.
Згідно з актом від 14.11.2025 року, підписаним мешканцями сусідніх квартир АДРЕСА_3 , АДРЕСА_5 , АДРЕСА_6 , підтверджено факт проживання відповідача ОСОБА_2 у спірній квартирі без згоди власника. Відповідно до довідки про реєстрацію, у квартирі АДРЕСА_7 жодна особа не зареєстрована. Сам відповідач зареєстрований за адресою: АДРЕСА_8 .
Спірні правовідносини стосуються захисту права власності від порушень, не пов`язаних із позбавленням володіння (негаторний позов), та регулюються ст. 41 Конституції України, ст. 317, 319, 391 ЦК України та ст. 116 ЖК України.
Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування 
Згідно зі ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Аналогічна позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 грудня 2019 року у справі № 522/1029/18, де зазначено, що негаторний позов пред`являється власником за умови, що він має майно у своєму володінні, але не може ним повноцінно користуватися.
Відповідно до ч. 3 ст. 116 ЖК України, осіб, які самоправно зайняли жиле приміщення, виселяють без надання їм іншого жилого приміщення.
Суд враховує правовий висновок Верховного Суду у постанові від 28 травня 2025 року у справі № 523/16115/22, де вказано, що виселення особи, яка не має законних підстав для проживання у приміщенні власника, є легітимним заходом захисту права власності. Суд приходить до висновку, що відповідач вселився у квартиру самоправно, правового титулу на користування майном (договору оренди, статусу члена сім`ї власника в розумінні ст. 64 ЖК України) не має.
Оцінюючи вимогу про виселення на предмет відповідності ст. 8 Конвенції про захист прав людини (право на повагу до житла), суд зважає на принципи, викладені у рішенні ЄСПЛ у справі «Садов`як проти України». У даній справі відповідач має зареєстроване місце проживання за іншою адресою ( АДРЕСА_8 ), а отже, спірна квартира не є його єдиним житлом.
Встановлено, що відповідач не сплачує комунальні послуги, чим наносить позивачу матеріальні збитки. Таким чином, право позивача як власника на мирне володіння майном (ст. 1 Першого протоколу до Конвенції) превалює над приватним інтересом відповідача, який займає житло без жодних правових підстав. Виселення у цьому випадку є пропорційним і необхідним у демократичному суспільстві заходом.
Порушене право позивача підлягає захисту шляхом усунення перешкод у користуванні квартирою через виселення відповідача. Аргументів, які б спростовували вимоги позивача, судом не встановлено, оскільки відповідач не скористався своїм правом на подання відзиву. Позов підлягає задоволенню в повному обсязі.
Згідно зі ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1211,20 грн.
Керуючись ст. ст. 2,5,10,12,258,259,263-265,268 ЦПК України, Хаджибейський районний суд міста Одеси
ВИРІШИВ:

Задовольнити позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванніта розпорядженні власністю шляхом виселення.
Усунути перешкоди ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у користуванні та розпорядженні квартирою АДРЕСА_1 виселив ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 з квартири АДРЕСА_1 .
Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: місто Одеса, Тираспольське шосе, 29) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_9 ) витрати по сплаті судового збору в розмірі 1211,20 грн.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
У зв`язку з перебуванням головуючого судді Леонова О.С. на лікарняному у період з 09.02.2026 року по 13.02.2026 року, повний текст рішення суду підписано та складено 16.02.2026 року.

Суддя:          О. С. Леонов
 
16.02.26