ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30 березня 2026 р. 	Справа № 520/392/26	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Русанової В.Б.,
Суддів: Бегунца А.О. , П`янової Я.В. ,
розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 13.01.2026 (головуючий суддя І інстанції: Бідонько А.В.) у справі №520/392/26
за позовом ОСОБА_1 
до  Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області   
про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 (далі по тексту - ОСОБА_1 , позивач) звернувся до суду з позовом, в якому просив суд:
- визнати протиправними дії ГУПФУ в Харківській області, які полягають у відмові здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 з грошового забезпечення зазначеного в довідці Північно-східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції від 28.07.2025 р. №22-71/4.1/4.1.4/11-25 про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії.
- зобов`язати ГУПФУ в Харківській області здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 з 01.02.2023 року в розмірі 74% грошового забезпечення зазначеного в довідці Північно-східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції від 28.07.2025 р. №22-71/4.1/4.1.4/11-25 про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії.
Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 13.01.2026 повернуто позовну заяву. 
Позивач, не погодившись з ухвалою суду, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, порушення норм процесуального права, просив скасувати ухвалу суду та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.
В обґрунтування вимог скарги зазначає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про зловживання правом звернення до суду з даним позовом в порядку п.2 ч.2 ст.45 КАС України. 
Зазначає, що з боку позивача відсутнє зловживання правами, а суд першої інстанції до такого зловживання фактично відніс законне право позивача, визначене ч.8 ст.169 КАС України, на повторне звернення до суду після повернення позову.
Вказує, що позивач раніше подавав позови до суду, які ухвалами суду по справах №520/21872/25; №520/23085/25; №520/26116/25 залишені без руху у зв`язку з несплатою судового збору та у подальшому повернуті позивачу у зв`язку з не усуненням недоліків позовної заяви.
Посилається на те, що подання позовів відбувалось після постановлення ухвал про повернення позовів, а позивач користувався правом на повторне звернення до суду, що передбачено ч.8 ст.169 КАС України.
Крім того, зазначає, що під час подання позову у даній справі позивачем сплачено судовий збір, що підтверджується долученою квитанцією.
Відповідач не подав відзиву на апеляційну скаргу.
Згідно ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Відповідно до ч.2 ст.312 КАС України апеляційна скарга розглянута судом апеляційної інстанції в порядку письмового провадження.
Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши ухвалу суду першої інстанції, матеріали справи, доводи апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. 
Згідно ч.2 ст.55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.
Відповідно до ч.1 ст.5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.
Неприпустимість зловживання процесуальними правами є однією з основних засад (принципів) адміністративного судочинства (п.9 ч.3 ст.2 КАС України).
Частиною першою статті 45 КАС України передбачено, що учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами. Зловживання процесуальними правами не допускається.
Відповідно до ч.3 ст.45 КАС України визначено, що якщо подання скарги, заяви, клопотання визнається зловживанням процесуальними правами, суд з урахуванням обставин справи має право залишити без розгляду або повернути скаргу, заяву, клопотання.
Положеннями ч.4 ст.45 КАС України визначено, що суд зобов`язаний вживати заходів для запобігання зловживанню процесуальними правами. У випадку зловживання учасником судового процесу його процесуальними правами, суд застосовує до нього заходи, визначені цим Кодексом.
Отже, з наведеного вище слідує, що праву особи на звернення до суду кореспондує обов`язок реалізовувати таке звернення в порядку, встановленому відповідним процесуальним законом, та добросовісно.
Повертаючи позовну заяву з підстав зловживання позивачем правами суд першої інстанції виходив з того, що представник позивача вже раніше звертався до суду з позовними заявами у справах №520/21872/25; №520/23085/25; №520/26116/25, які відповідними ухвалами були повернуті у зв`язку з несплатою судового збору, що вказує на зловживання позивачем процесуальними правами.
Судом встановлено, що позивач звертався із позовною заявою до ГУ ПФУ в Харківській області у справах №520/21872/25, №520/21872/25, №520/26116/25 з таким самим позовом. При поданні позову судовий збір не сплачено, в зв`язку з чим на підставі п.1 ч.4 ст.169 КАС України позов повернуто позивачу, у зв`язку з не усуненням недоліки позовної заяви, ухвалами суду від 27.08.2025 , 09.09.2025 та від 21.10.2025 .
Позовна заява, якій присвоєно номер №520/392/26, з вимогами до ГУ ПФУ в Харківській області надійшла до суду вчетверте.
Оскаржуваною ухвалою від 13.01.2026, суд повернув позов.
Надаючи правову оцінку таким висновкам суду першої інстанції, колегія суддів зазначає наступне. 
Під зловживанням процесуальними правами розуміється форма умисних, несумлінних дій учасників процесу, що знаходить своє вираження, зокрема, у вчиненні дій, неспівмірних із наслідками, до яких вони можуть призвести, використанні наданих прав всупереч їх призначенню з метою обмеження можливості реалізації чи обмеження прав інших учасників провадження, перешкоджання діяльності суду з правильного та своєчасного розгляду і вирішення справ, необґрунтованому перевантаженні роботи суду.
При цьому вирішення питання про наявність чи відсутність факту зловживання віднесене на розсуд суду, що розглядає справу.
Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 10.09.2021 у справі №766/20776/17, від 09.11.2021 у справі №826/9751/14, від 12.07.2022 у справі №640/16646/21.
Положеннями п.2 ч.2 ст.45 КАС України визначено, що з урахуванням конкретних обставин справи суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню адміністративного судочинства, зокрема подання декількох позовів до одного й того самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав, або подання декількох позовів з аналогічним предметом і з аналогічних підстав, або вчинення інших дій, метою яких є маніпуляція автоматизованим розподілом справ між суддями.
При цьому положення ч.8 ст.169 КАС України передбачають, що повернення позовної заяви не позбавляє особу права звернутися до суду з відповідним позовом в порядку, встановленому законом повторно.
Отже, після повернення судом позовних заяв у справах №520/21872/25; №520/23085/25; №520/26116/25, у зв`язку із не усуненням недоліків позовних заяв, які було залишено без руху, позивач, з урахуванням наведеної вище норми КАС України, не був позбавлений права на повторне звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом повернення позовної заяви.
Водночас, колегія суддів зазначає, що повертаючи позов суд першої інстанції не врахував та не надав оцінки, що в даній справі позивачем надано документ про сплату судового збору. 
Зазначене свідчить про відсутність обґрунтованих підстав для висновку щодо допущення позивачем зловживання процесуальними правами.
Враховуючи наведене вище, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов передчасного висновку щодо наявності в діях позивача ознак зловживанням процесуальними правами, а відтак необґрунтовано повернув позовну заяву ОСОБА_1 .
Відповідно до положень ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відповідно до якої кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.
У такий спосіб здійснюється «право на суд», яке відповідно до практики Європейського суду з прав людини включає не тільки право ініціювати провадження, але й право отримати «вирішення» спору судом (рішення у справі «Кутіч проти Хорватії»).
Рішеннями Європейського суду з прав людини визначено, що право на доступ до суду має «застосовуватися на практиці і бути ефективним» (рішення у справі «Белле проти Франції»). Для того щоб право на доступ було ефективним, особа «повинна мати реальну можливість оскаржити дію, що порушує її права» (рішення у справах «Белле проти Франції» та «Нун`єш Діаш проти Португалії»).
Також згідно з рішенням Європейського суду з прав людини не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, оскільки доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але і реальним (рішення у справі «Жоффр де ля Прадель проти Франції»).
У рішеннях від 13.01.2000 у справі «Мірагаль Есколано та інші проти Іспанії» та від 28.10.1998 у справі «Перес де Рада Каваніллес проти Іспанії» Європейський Суд з прав людини зазначив про порушення п.1 ст.6 Конвенції, яке виявилося в надто суворому тлумаченні внутрішніми судами процесуальної норми, що позбавило заявників права на доступ до суду і завадило розгляду їхніх позовних вимог.
Відповідно до ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Відповідно до ч.3 ст.312 КАС України у випадках скасування судом апеляційної інстанції ухвал про відмову у відкритті провадження у справі, про повернення позовної заяви, зупинення провадження у справі, закриття провадження у справі, про залишення позову без розгляду справа (заява) передається на розгляд суду першої інстанції.
Згідно п.4 ч.1 ст.320 КАС України підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції, є, зокрема, порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.
Таким чином, оскільки висновок суду першої інстанції про наявність підстав для повернення позовної заяви є передчасним та необґрунтованим, колегія суддів вважає, що оскаржувана ухвала суду першої інстанції на підставі ст.320 КАС України підлягає скасуванню, з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду. 
Керуючись ст. ст. 312, 315, 317, 320, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.
Ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 13.01.2026 у справі №520/392/26 скасувати. 
Адміністративну справу №520/392/26 направити до Харківського окружного адміністративного суду для продовження розгляду.
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та не підлягає касаційному оскарженню.

Головуючий суддя 		В.Б. Русанова 	
Судді	   	А.О. Бегунц   Я.В. П`янова