Заводський районний суд м. Запоріжжя 

Справа № 332/807/26
Провадження № 2-а/332/32/26

Рішення
Іменем України

11 березня 2026 р. м. Запоріжжя
Заводський районний суд м. Запоріжжя у складі:
головуючого судді: Яцуна О.С.,
при секретарі судового засідання: Дубачовій А.А.,
за участю:
позивача:  ОСОБА_1 ,
представника позивача: адвоката Кушнір О.М.,
представника відповідача: Сікори І.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Запоріжжя адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 , від імені якого діє адвокат Кушнір Ольга Михайлівна, до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення,

Встановив:
ОСОБА_1 , в особі представника – адвоката Кушнір Ольги Михайлівни, звернувся до суду з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення.
В обґрунтування позовних вимог зазначив про те, що 03.02.2026 тво начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 , майором ОСОБА_2 розглянуто матеріали про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1  та винесено постанову № R311515 по справі про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП. Згідно оскаржуваної постанови, «за результатами з`ясування обставин справи встановлено, що ОСОБА_1 не прибув за викликом до ТЦК та СП у строк та місце, зазначені в повістці (ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію»), чим допустив порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію». Постановлено накласти на ОСОБА_1 штраф у розмірі 17 000,00 грн. Позивач не погоджується зі складеною відносно нього постановою та просить її скасувати, посилаючись на те, що:
-повістку про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_2 він не отримував, відповідно не знав про необхідність з`явитись до ІНФОРМАЦІЯ_2 ;
-позивач перебуває на обліку у ІНФОРМАЦІЯ_3 за місцем своєї реєстрації, у мобільному застосунку Резерв + зазначені його актуальні дані; ВЛК ОСОБА_1 пройдено 02.10.2025, висновок відносив до ІНФОРМАЦІЯ_4 одразу після проходження ВЛК і вже тоді його дані в чергове уточнювались співробітниками ІНФОРМАЦІЯ_2 ; позивач є особою з інвалідністю та має підстави для відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на особливий період на підставі п. 2 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» і не підлягає мобілізації;
-оскаржувана постанова винесена з порушенням вимог ст. 283 КУпАП, відсутні найменування органу, який виніс постанову, вказано лише «ТВО начальника», але не зазначено начальником якого органу, установи чи підприємства було винесено вказану постанову, у постанові відсутній опис обставин скоєного адміністративного правопорушення, а саме: ані дати, ані часу, ані місця скоєння правопорушення не зазначено. У оскаржуваній постанові повністю відсутній опис об`єктивної сторони адміністративного правопорушення, яке ставиться у провину ОСОБА_1 .
З огляду на вищевикладене, позивач вважає, що притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП є незаконним, безпідставним та необґрунтованим, а отже, постанова № R311515 від 03.02.2026 підлягає скасуванню.
Від представника відповідача 06.03.2026 надійшов відзив на позовну заяву, згідно змісту якого, з посиланням на статті 17, 19 Конституції України, Законів України «Про військовий обов`язок та військову службу», «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», Положення про ТЦК та СП № 154 від 23.02.2022, Порядок проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації № 560 від 16.05.2024, вважає оскаржувану постанову законною та обґрунтованою.
Позивач та його представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали у повному обсязі та просили їх задовольнити з врахуванням доводів, викладених у позові.
Представник відповідача заперечувала щодо заявлених позовних вимог, просила відмовити у їх задоволенні з врахуванням письмової позиції, викладеної у відзиві.
З`ясувавши позицію сторін, дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами у межах заявлених позовних вимог, суд встановив наступне.
Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що 20.01.2026 ТВО командира взводу охорони ІНФОРМАЦІЯ_4 сержантом ОСОБА_3 відносно ОСОБА_1 , 31.08.1967, складено протокол №119 про адміністративне правопорушення.
Згідно протоколу, суть адміністративного правопорушення:
« «___»____ 202_ року (Примітка: графа у протоколі не заповнена) громадянину ОСОБА_1 , 1967 року народження, направлено повістку № 5734432 засобами «УКРПОШТА» про необхідність з`явитись о 9 год. 00 хв. 24.12.2025 до ІНФОРМАЦІЯ_2 , з метою уточнення військово-облікових даних, але 24.12.2025 ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_2 не з`явився, причини неявки не повідомив.
Враховуючи положення статті 1 Закону України «Про оборону України», статті 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», Указу Президента України від 24.02.2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» (зі змінами), Указу Президента України від 24.02.2022 № 65/2022 «Про загальну мобілізацію» (зі змінами) громадянин ОСОБА_1 під час дії особливого періоду порушив вимоги ч.3 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», ч. 10 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу», Порядок організації та ведення військового обліку призовників і військовозобов`язаних, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 30.12.2022 № 1487, чим вчинив правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, а саме порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, вчинене в особливий період.».
Під час складання вказаного протоколу ОСОБА_1 повідомив, що жодної повістки від ТЦК та СП він не отримував, повідомлень від «Укрпошти» про надходження рекомендованих листів від ТЦК та СП на його адресу не надходило, тому про необхідність з`явитись до ТЦК та СП 04.12.2025 не знав.
В цей же день разом з копією протоколу в ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_1 уповноваженою особою було вручено ксерокопію повістки № 5734432.
03.02.2026 ТВО начальника ОСОБА_2 винесено постанову № R311515 по справі про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 Кодексу Украйни про адміністративні правопорушення.
Згідно мотивувальної частини постанови «за результатами з`ясування обставин справи встановлено, що ОСОБА_1 не прибув за викликом до ТЦК та СП у строк та місце, зазначені в повістці (ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію»), чим допустив порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію. Враховуючи, що громадянин ОСОБА_1 скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст.210-1 КУпАП, постановив накласти на громадянина ОСОБА_1 штраф у сумі 17 000 грн».
Відповідно до ст. 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Згідно ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Отже, в силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винуватості особи, що притягується до відповідальності, тлумачиться на її користь.
Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості. Рішення суб`єкта владних повноважень повинно бути законним і обґрунтованим і не може базуватись на припущеннях та неперевірених фактах.
Відповідно до ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Згідно ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності.
Таким чином, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.
Судом встановлено та документально підтверджено, що ОСОБА_1 перебуває на обліку у ІНФОРМАЦІЯ_3 за місцем своєї реєстрації ( АДРЕСА_1 ). У мобільному застосунку Резерв + зазначені його актуальні дані щодо місця реєстрації військовозобов`язаного, зазначені й інші актуальні дані, якими є номер телефону та адреса електронної пошти та РНОКПП.
ВЛК ОСОБА_1 було пройдено 02.10.2025, висновок (довідку) ВЛК позивач відносив до ІНФОРМАЦІЯ_4 одразу після проходження ВЛК і вже тоді його дані знову уточнювались співробітниками ІНФОРМАЦІЯ_2 , а також вносились відомості про результати ВЛК.
ОСОБА_1 є особою з інвалідністю, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_1 , яке є безтерміновим, видане Управлінням соціального захисту населення. ІНФОРМАЦІЯ_5 міг отримати ці дані з відповідних реєстрів.
Стосовно питання вручення позивачу повістки, суд вважає за необхідне зазначити наступне.
Порядок проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації на особливий період затверджений постановою Кабінету Міністрів України № 560 від 16.05.2024 (далі – Порядок № 560), пунктом 41 якого установлено, що належним підтвердженням оповіщення резервіста або військовозобов`язаного про виклик до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу чи відповідного підрозділу розвідувальних органів, Центрального управління або регіональних органів СБУ є:
1) у разі вручення повістки – особистий підпис про отримання повістки, відеозапис вручення повістки або ознайомлення з її змістом, у тому числі відеозапис доведення акта відмови від отримання повістки (додаток 2), а також відеозапис відмови резервіста або військовозобов`язаного у спілкуванні з особою, уповноваженою вручати повістки;
2) у разі надсилання повістки засобами поштового зв`язку:
день отримання такого поштового відправлення особою, що підтверджується інформацією та/або документами від поштового оператора;
день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати поштове відправлення чи день проставлення відмітки про відсутність особи за адресою місця проживання особи, повідомленою цією особою територіальному центру комплектування та соціальної підтримки під час уточнення своїх облікових даних;
день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати поштове відправлення чи день проставлення відмітки про відсутність особи за адресою задекларованого/зареєстрованого місця проживання в установленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила територіальному центру комплектування та соціальної підтримки іншої адреси місця проживання.
Порядок надання послуг поштового зв`язку, права та обов`язки операторів поштового зв`язку і користувачів послуг поштового зв`язку визначають Правила надання послуг поштового зв`язку, затверджені постановою Кабінету Міністрів України № 270 від 05.03.2009 (далі - Правила № 270).
Абзацами другим, четвертим пункту 82 Правил № 270 встановлено, що рекомендовані листи з позначкою Повістка ТЦК під час доставки за зазначеною адресою вручаються особисто адресату (одержувачу). У разі відсутності адресата (одержувача) за зазначеною на рекомендованому листі адресою працівник об`єкта поштового зв`язку інформує адресата (одержувача) за наявним номером телефону та/або вкладає до абонентської поштової скриньки повідомлення про надходження рекомендованого листа з позначкою Повістка ТЦК.
Якщо протягом трьох робочих днів після інформування відділенням поштового зв`язку адресат (одержувач) не з`явився для одержання рекомендованого листа з позначкою Повістка ТЦК, працівник об`єкта поштового зв`язку робить позначку адресат відсутній за зазначеною адресою, яка засвідчується його підписом з проставленням відбитка поштового пристрою, порядок використання якого встановлюється призначеним оператором поштового зв`язку, і не пізніше ніж протягом наступного робочого дня повертає такий лист до відправника.
Поштові відправлення з позначкою Вручити особисто, адресовані фізичним особам, підлягають врученню особисто адресатам або особам, уповноваженим ними на це в установленому порядку. Вручення зазначених поштових відправлень, а також рекомендованих листів з позначкою Судова повістка, адресованих посадовим і службовим особам органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, або за місцем роботи фізичних осіб, здійснюється у порядку, визначеному в таких органах, підприємствах, установах. Рекомендовані листи з позначками Повістка ТЦК, Вручити особисто підлягають врученню особисто адресатам (пункт 85 Правил № 270).
У разі коли адресата (одержувача) неможливо поінформувати про надходження реєстрованого поштового відправлення, поштового переказу за номером телефону мобільного зв`язку, зазначеним відправником у поштовій адресі, або шляхом надсилання повідомлення технічними засобами, визначеними оператором поштового зв`язку, до його абонентської поштової скриньки (у разі її наявності) вкладається повідомлення про надходження такого поштового відправлення, поштового переказу (пункт 86 Правил № 270).
З огляду на вищевикладене, ІНФОРМАЦІЯ_5 у відповідності до вимог ч. 2 ст. 77 КАС України повинен був надати докази інформування відділенням поштового зв`язку позивача у будь-який з перелічених у Правилах № 270 способів про направлення на його ім`я повістки ТЦК, але відповідачем не було цього зроблено.
Разом з тим, згідно змісту повістки № 5734432 позивач мав з`явитися для уточнення даних.
Матеріали справи не містять відомостей про те, які саме дані ОСОБА_4 необхідно було уточнити в ІНФОРМАЦІЯ_2 , а також про неможливість отримання таких даних позивача шляхом електронної інформаційної взаємодії з іншими інформаційно-комунікаційними системами, реєстрами (у тому числі публічними), базами (банками) даних, держателями (розпорядниками, адміністраторами) яких є державні органи.
Відповідачем не враховано норми примітки до ст. 210 КУпАП, а саме, що положення статей 210, 210-1 цього Кодексу не застосовуються у разі можливості отримання держателем Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів персональних даних призовника, військовозобов`язаного, резервіста шляхом електронної інформаційної взаємодії з іншими інформаційно-комунікаційними системами, реєстрами (у тому числі публічними), базами (банками) даних, держателями (розпорядниками, адміністраторами) яких є державні органи. Відповідач має можливості отримати персональні дані Позивача шляхом електронної інформаційної взаємодії з іншими інформаційно-комунікаційними системами, реєстрами (у тому числі публічними), базами (банками) даних, держателями (розпорядниками, адміністраторами) яких є державні органи.
Отже, відповідачем не доведено наявності передбачених законом умов, за яких би позивач міг бути притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП (у розумінні примітки до ст. 210 КУпАП), як і не доведено відсутності підстав для застосування у спірному випадку примітки до ст. 210 КУпАП. 
З огляду на викладене, суд приходить до висновку про помилковість висновків відповідача щодо необхідності притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.
В порушення вимог ст. 283 КУпАП, у постанові № R311515 від 03.02.2026 відсутні найменування органу, який виніс постанову, вказано лише «ТВО начальника», але не зазначено начальником якого органу, установи чи підприємства було винесено вказану постанову; відсутній опис обставин скоєного адміністративного правопорушення, а саме: ані дати, ані часу, ані місця скоєння правопорушення не зазначено.
Оскаржувана постанова містить відомості, що ОСОБА_1 не прибув за викликом до ТЦК та СП у строк та місце, зазначені у повістці, але не вказано, до якого саме ТЦК та СП не прибув ОСОБА_1 , відсутнє посилання на дату та час його не прибуття за повісткою.
У оскаржуваній постанові не зазначено, які саме норми Закону України «Про оборону України», Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», Указу Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» (зі змінами), Указу Президента України від 24.02.2022 № 65/2022 «Про загальну мобілізацію» (зі змінами), Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу», Порядку організації та ведення військового обліку призовників і військовозобов`язаних, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 1487 від 30.12.2022, порушив ОСОБА_1 .
У оскаржуваній постанові повністю відсутній опис об`єктивної сторони адміністративного правопорушення, яке ставиться у провину ОСОБА_1 .
Відповідно до ч. 1 ст. 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Відповідно до ст. 6 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.
Згідно зі ст. 62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Жодних належних та допустимих доказів на підтвердження правомірності своїх дій щодо притягнення позивача до адміністративної відповідальності відповідачем суду не надано, до протоколу не додано доказів, на підставі яких відповідач прийшов до висновку про притягнення позивача до відповідальності.
Таким чином, оскільки доказів вини позивача у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України відповідачем не надано, суд приходить до висновку про відсутність в діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, що в свою чергу свідчить про неправомірність складеної відносно останнього постанови про накладення адміністративного стягнення та, відповідно, необхідність її скасування.
Відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право, зокрема скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.
Таким чином, у зв`язку із встановленням судом відсутності доказів вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, зазначене є підставою для закриття справи про адміністративне правопорушення.
Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Разом з цим, згідно абз. 2 ч. 5 ст. 139 КАС України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з іншої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок коштів, передбачених Державним бюджетом України, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від сплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
На підставі п. 8 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивач звільнений від сплати судового збору як особа з інвалідністю.
Відтак, судовий збір в розмірі 665,60 грн відноситься за рахунок держави.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 6, 77, 241-246, 255, 286 Кодексу адміністративного судочинства України, ст. ст. 7, 9, 251, 288, 293 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд

Вирішив:
Позов ОСОБА_1  ( ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ), від імені якого діє адвокат Кушнір Ольга Михайлівна, до ІНФОРМАЦІЯ_1  (місцезнаходження: АДРЕСА_2 , ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення – задовольнити.
Визнати протиправною та скасувати постанову № R311515 по справі про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП від 03.02.2026, винесену тимчасово виконуючим обов`язки начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 майором ОСОБА_2 , відповідно до якої на ОСОБА_1  накладено штраф в розмірі 17 000,00 гривень.
Закрити провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 Кодексу України про адміністративне правопорушення.
Судовий збір віднести за рахунок держави.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Третього апеляційного адміністративного суду.
Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) рішення суду або якщо розгляд справи здійснювався в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Повний текст рішення складений 11.03.2026.

Суддя         О.С. Яцун