ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Провадження № 33/821/98/26 Справа № 695/4915/24 Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАп 	Головуючий у І інстанції Бойко Н. В. Доповідач в апеляційній інстанції Белах А.В.	

 	 	

 	 	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

17 квітня 2026 року м. Черкаси 

Суддя Черкаського апеляційного суду Белах А.В., за участю захисника Хвостика О.І. та правопорушника ОСОБА_1 , розглянувши апеляційну скаргу захисника Хвостика О.І. та правопорушника ОСОБА_1 на постанову Золотоніського міськрайсуду Черкаської обл. від 20.11.2025 р., якою ОСОБА_1 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Українськ
Донецької обл., громадянина України,
має середню освіту, не одружений, не
працює, проживає 

АДРЕСА_1 ,
визнано винним та притягнуто до адмінвідповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, накладено стягнення у виді штрафу на користь держави в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, стягнено судовий збір на користь держави у сумі 605,6 грн., - 

В С Т А Н О В И В:

Постановою суду встановлено, що 4.12.2024 р. о 1:40 год. в м. Золотоноша по вул. Семенівська, 52 водій ОСОБА_1 керував автомобілем Chevrolet Aveo, р/номер НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння. Медогляд на стан сп`яніння, у встановленому законом порядку, за згодою водія, проводився в закладі охорони здоров`я у КНП «ЗБЛ ЗМР», висновок лікаря № 328 від 4.12.2024 р., результат позитивний 1,52 ‰, чим порушив п. 2.9. а) ПДР та вчинив адмінправопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись з постановою суду, захисник Хвостик О.І. та правопорушник ОСОБА_1 подали спільну апеляційну скаргу, в якій просять скасувати постанову суду та прийняти нову постанову, якою закрити провадження по справі у зв`язку з допущеними працівниками поліції процесуальними порушеннями про оформленні справи. 
Апеляційну скаргу обґрунтовують тим, що справа розглянута судом поверхово, без ретельного дослідження доказів, тому належної правової оцінки доказам судом першої інстанції не надано.
Окремі обставини складання поліцейськими протоколу та документування факту адмінправопорушення в лікарні проведено з порушенням чинної Інструкції від 9.11.2015 р. № 1452/735.
Судом першої інстанції порушено принципи неупередженості, об`єктивності та безпосередності дослідження доказів.
Достовірність документів та відеозапису судом не перевірено, оскільки є розбіжності між поясненнями ОСОБА_1 наданими ним суду першої інстанції та висновками суду. ОСОБА_1 наголошує про те, що у висновку на стан сп`яніння відсутній його підпис, тобто є фальсифікація окремих документів у справі. ОСОБА_1 неодноразово вказував що працівники поліції його не зупиняли, транспортний засіб не рухався, він лише перебував в автомобілі, що підтвердив і свідок ОСОБА_2 . Працівниками поліції не роз`яснювалися йому права та обов`язки. Рух транспортного засобу не зафіксовано, хоча ОСОБА_1 перебував за кермом, але автомобіль не рухався та стояв на місці.
В лікарні його огляд проведено не лікарем, а медичною сестрою, що є порушенням відповідної Інструкції. Загальні фрази із протоколу «нечітка хода, запах алкоголю з порожнини рота та інше» носять виключно загальний характер, тому вказані порушення поряд з іншими невірними висновками суду є підставою для скасування постанови суду відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 293 КУпАП.
Працівники поліції діяли упереджено та в порушення вимог ст. 266 КУпАП склали протокол стосовно ОСОБА_1 помилково. 
На думку сторони захисту, протокол про адмінправопорушення ААД № 401969 є фіктивним, так як не відображає обставин у справі, що свідчить про упередженість суду.
Крім того, суд самостійно відшукав докази винуватості особи у вчиненні адмінправопорушення, а саме було витребувано медичний акт, допитано лікаря ОСОБА_3 , яка підписувала акт медогляду ОСОБА_1 , хоча достовірність підпису в акті викликають сумніви.
Наявні матеріали адміністративного провадження не містять належних, допустимих та достатніх доказів вини ОСОБА_1 в керуванні транспортним засобом у вказаний час в стані алкогольного сп`яніння, а тому складання протоколу в даному випадку є хибним та неправомірним.

Дослідивши матеріали адмінсправи, заслухавши захисника ОСОБА_4 та правопорушника ОСОБА_1 , які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду першої інстанції, звернувши увагу на мотиви і доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов до наступних висновків.

Відповідно до ст. ст. 252 та 280 КУпАП, при розгляді справи про адмінправопорушення суд повинен повно, всебічно та об`єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з`ясувати, чи було скоєно адмінправопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адмінвідповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Вказані вимоги при розгляді даної справи судом першої інстанції виконані.
Висновок місцевого суду про наявність складу адмінправопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, в діях ОСОБА_1 ґрунтується на зібраних та досліджених в судовому засіданні доказах, яким суд першої інстанції дав належну правову оцінку.
Відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП настає за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Судом встановлено, що 4.12.2024 р. о 1:40 год. по вул. Семенівській у м. Золотоноша Черкаської обл. водій ОСОБА_1 керував автомобілем Chevrolet Aveo, р/номер НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд водія на стан сп`яніння проводився в закладі охорони здоров`я у КНП «ЗБЛ ЗМР», висновок лікаря № 328 від 4.12.2024, результат позитивний 1,52 ‰, чим водій порушив п. 2.9. а) ПДР та він вчинив адмінправопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Обставини вчинення ОСОБА_1 адмінправопорушення підтверджується дослідженими судом першої інстанції доказами, яким надана відповідна оцінка та висновки викладені в судовому рішенні, а саме протоколом про адмінправопорушення серії ААД № 401969 від 4.12.2024 р., згідно якого водій ОСОБА_1 4.12.2024 р. о 1:40 год. в м. Золотоноша по вул. Семенівська, 52 керував автомобілем Chevrolet Aveo, р/номер НОМЕР_1 , у стані алкогольного сп`яніння. Медичний огляд на стан сп`яніння у встановленому законом порядку, за згоди водія, проводився в закладі охорони здоров`я у КНП «ЗБЛ ЗМР», висновок № 328 від 4.12.2024 р., результат позитивний 1,52 ‰. Зазначені події зафіксовані також на бодікамеру поліцейського та відеозапис долучений до матеріалів справи. ОСОБА_1 при складанні відносно нього протоколу про адмінправопорушення за ч. 1 ст.130 КУпАП був присутнім, отримав копію протоколу, зауважень або заперечень на протокол та дії працівників поліції не зазначав, надав пояснення про визнання вини, про те що був на поминах та випив, а потім повертався додому, у відповідних графах власноруч підписав протокол. 
Доводи апеляційної скарги, що окремі обставини складання поліцейськими протоколу та документування факту адмінправопорушення в лікарні проведено з порушенням чинної Інструкції від 9.11.2015 р. № 1452/735, що в лікарні огляд проведено не лікарем, а медичною сестрою, що є порушенням відповідної Інструкції, а загальні фрази протоколу «нечітка хода, запах алкоголю з порожнини рота та інше» носять виключно загальний характер є неспроможними з наступних підстав. 
Відповідно до Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 11.11.2015 р. № 1413/27858, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. Ознаками алкогольного сп`яніння є:  запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.
Огляд на стан сп`яніння проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів (законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, які відповідають вимогам законодавства про метрологію та метрологічну діяльність) (далі — спеціальні технічні засоби) або лікарем закладу охорони здоров`я.
На момент зупинки працівники поліції виявили у водія ОСОБА_1 ознаки алкогольного сп`яніння - запах алкоголю з порожнини рота, поліцейські запропонували водієві пройти огляд на місці зупинки або в найближчому медзакладі, водій погодився на огляд в медзакладі, результат огляду позитивний та склав 1,52 ‰.
Суд апеляційної інстанції погоджується з висновком місцевого суду з приводу того, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адмінправопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, доведена сукупністю доказів, які є логічними, послідовними та узгоджуються з іншими матеріалами провадження. 
З урахуванням наведеного, апеляційний суд приходить до висновку, що підстав для задоволення апеляційної скарги по суті немає, а постанова суду першої інстанції є законною, обґрунтованою і скасуванню або зміні не підлягає.
Доводи апеляційної скарги про те, що огляд проведено не лікарем, а медичною сестрою, фрази протоколу «нечітка хода, запах алкоголю з порожнини рота» носять виключно загальний характер, що працівники поліції діяли упереджено, в порушення вимог ст. 266 КУпАП склали протокол стосовно ОСОБА_1 помилково, а протокол про адмінправопорушення ААД № 401969 є фіктивним, не відображає обставин у справі, що свідчить про упередженість суду, що суд самостійно відшукав докази винуватості особи у вчиненні адмінправопорушення, витребовувши меддокументи та допитав лікаря, про сумнівність достовірності підпису лікаря в акті, що рух транспортного засобу не зафіксовано, а ОСОБА_1 просто перебував за кермом, що матеріали не містять належних, допустимих та достатніх доказів вини ОСОБА_1 в керуванні транспортним засобом у вказаний час в стані алкогольного сп`яніння, а складання протоколу в даному випадку є хибним та рішення суду першої інстанції на зазначених підставах підлягає скасуванню є необґрунтованими.
Працівник поліції в справах про адмінправопорушення є особою, яка виявляє скоєння адмінправопорушення та складає протокол про адмінправопорушення, який є підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності. Роль працівника поліції полягає у фіксації факту правопорушення та ініціюванні провадження. Працівник поліції, відповідно до вимог КУпАП, зобов`язаний надати правопорушнику виключно копію протоколу про адмінправопорушення, копію акту огляду на стан сп`яніння, ці вимоги були виконані, що підтверджується матеріалами справи.
Згідно п. 1 ч. 1 ст. 255 КУпАП, у справах про адмінправопорушення, що розглядаються органами, зазначеними в ст. ст. 218-221 КУпАП, протоколи про адмінправопорушення мають право складати уповноважені на те посадові особи органів Національної поліції, в тому числі за ст. 130 КУпАП.
Будь-яких порушень вимог Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції чи КУпАП, які б слугували підставою для скасування постанови місцевого суду, апеляційним судом не встановлено. 
Фактичні обставини справи судом першої інстанції з`ясовані повно та об`єктивно, вина ОСОБА_1 у вчиненні адмінправопорушення доведена поза розумним сумнівом, його дії за ч. 1 ст. 130 КУпАП кваліфіковані вірно, а твердження апелянта про відсутність в його діях складу адмінправопорушення, є необґрунтованими, оскільки постанова суду є законною, обґрунтованою, вмотивованою, підстави для її скасування та закриття провадження по справі - відсутні.
Стосовно доводів апеляції про те, що в протоколі зазначені загальні фрази «нечітка хода, запах алкоголю з порожнини рота та інше» які носять виключно загальний характер, відсутні докази його перебування в стані сп`яніння, то апеляційний суд виходить з того, що відповідно до вимог ст. ст. 130 та 266 КУпАП працівникам поліції цілком достатньо встановити (побачити, почути) наявність у водія ознак алкогольного чи наркотичного сп`яніння (а вони вказані у протоколі про адмінправопорушення та відповідають тим, які перелічені в Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України 9.11.2015 р. № 1452/735) та на цій підставі провести огляд водія на стан сп`яніння. 
Водій, за наявності таких обставин, зобов`язаний пройти огляд, цей обов`язок покладений на нього п. 2.5. ПДР та жодні обставини чи причини не звільняють водія від проходження такого огляду.
Невизнання ОСОБА_1 своєї вини суд апеляційної інстанції розцінює як бажання уникнути відповідальності за вчинення даного правопорушення, оскільки обставини викладені в апеляційній скарзі, не спростовують факт керування ним, водієм транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння та не звільняють його від відповідальності за скоєне. 
Доводи апелянта про те, що суд першої інстанції виніс незаконну постанову у зв`язку з невідповідністю висновків суду фактичним обставинам справи, а також через порушення норм процесуального права, є необґрунтованими та спростовуються даними відеозапису.
У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 р. Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.
Суд першої інстанції правильно кваліфікував дії ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме як керування транспортним засобом, в стані алкогольного сп`яніння, апеляційний суд звертає увагу, що таке адмінправопорушення є істотним порушенням безпеки дорожнього руху, адже транспортний засіб є джерелом підвищеної небезпеки і нехтування водієм основоположними правилами є категорично неприпустимим.
Також, апеляційний суд зауважує, що працівники поліції мають право самостійно визначати обсяг доказів, які вони надають суду на підтвердження тих обставин, які зазначені в протоколі про адмінправопорушення, в тому числі і обсяг відеозаписів. 
Стосовно доводів апеляції про упередженість суду при встановленні обставин та кваліфікації дій ОСОБА_1 , то апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції в межах повноважень наданих нормами КУпАП вірно встановив фактичні обставини, з урахуванням всіх обставин та зафіксований на відеозаписах протиправних дій та вірно кваліфікував дії ОСОБА_1 саме за ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Доводи апелянта про те, що суд першої інстанції виніс незаконну постанову щодо правопорушника у зв`язку з порушеннями норм матеріального права є необґрунтованими, спростовуються дослідженими та наведеними в постанові суду першої інстанції доказами, які також були предметом перевірки і судом апеляційної інстанції та не знайшли свого підтвердження.
ОСОБА_1 , як водій транспортного засобу, мав усвідомлювати та передбачати наслідки своїх дій під час керування транспортним засобом, можливість втратити право керування транспортним засобом в разі істотного порушення вимог ПДР. 
З урахуванням наведеного, апеляційний суд приходить до висновку, що підстав для задоволення апеляційної скарги по суті немає, а постанова суду першої інстанції є законною, обґрунтованою і скасуванню або зміні не підлягає.
Будь-які докази відсутності вини водія ОСОБА_1 у вчиненні адмінправопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, в матеріалах справи відсутні і правопорушником суду апеляційної інстанції не надані.
Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд, - 

П О С Т А Н О В И В:

Постанову Золотоніського міськрайсуду Черкаської обл. від 20.11.2025 р., якою ОСОБА_1 визнано винним та притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП – залишити без змін, а його апеляційну скаргу - залишити без задоволення.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя     Белах А.В.