ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Д О Д А Т К О В А П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и

17 березня 2026 року 	м. Дніпро	справа № 160/15327/21	
Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді Коршуна А.О. (доповідач),
суддів: Чепурнова Д.В., Сафронової С.В., 
розглянув в порядку письмового провадження клопотання Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення щодо стягнення судових витрат у справі №160/15327/21 	
за позовом:	Головного управління ДПС у Дніпропетровській області	
до:  про:	Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1  стягнення податкового боргу  	
ВСТАНОВИВ:

02.09.2021р. Головне управління ДПС у Дніпропетровській області (далі – ГУ ДПС у Дніпропетровській області) звернулось до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (далі – ФОП ОСОБА_1 ) про стягнення податкового боргу. 
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10.09.2021р. за вищезазначеним позовом відкрито провадження в адміністративній справі №160/15327/21 і справу призначено до судового розгляду.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 06.10.2021р. у справі №160/15327/21 адміністративний позов задоволено, стягнуто податковий борг з платника податків ФОП ОСОБА_1 у розмірі 1419347,4 грн..
Відповідач, не погодившись із вищезазначеним рішенням суду першої інстанції подав апеляційну скаргу до суду апеляційної інстанції, та ухвалою Третього апеляційного адміністративного суду від 29.12.2021р. у справі №160/15327/21 за цією апеляційною скаргою було відкрито апеляційне провадження і справа призначена до апеляційної розгляду. 
Ухвалою Третього апеляційного адміністративного суду від 01.02.2022р. зупинено апеляційне провадження у справі №160/15327/21 за апеляційною скаргою ФОП ОСОБА_1 на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 06.10.2021р. до набрання законної сили рішенням суду у адміністративній справі №160/17970/21.
Ухвалою Третього апеляційного адміністративного суду від 28.02.2026р. провадження у справі №160/15327/21 поновлено, розгляд справи №160/15327/21 продовжено у судовому засіданні о 14-30 годин 17.02.2026р., про що судом повідомлено учасників справи у встановлений чинним процесуальним законодавством порядок та спосіб. 
Ухвалою Третього апеляційного адміністративного суду від 16.02.2026р. у справі №160/15327/21 розгляд справи №160/15327/21 у судовому засіданні о 14-30 годин 17.02.2026р. призначено в режимі відеоконференції, про що судом повідомлено учасників справи у встановлений чинним процесуальним законодавством порядок та спосіб.
Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 17.02.2026р. у справі №160/15327/21 апеляційну скаргу ФОП ОСОБА_1 задоволено частково, рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 06.10.2021р. у справі №160/16829/24 скасовано, відмовлено ГУ ДПС у Дніпропетровській області у задоволенні позову до ФОП ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу.

24.02.2026р. до суду апеляційної інстанції надійшло клопотання ФОП ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення щодо стягнення судових витрат у справі №160/15327/21, яке призначена судом апеляційної інстанції до розгляду в порядку письмового провадження 17.03.2026р., про що судом у встановлений чинним процесуальним законодавством порядок та спосіб повідомлено учасників справи. 
Відповідач у справі, у вищезазначеній заяві зазначив, що в провадженні суду апеляційної інстанції перебувала справа №160/15327/21 за апеляційною скаргою ФОП ОСОБА_1 на рішення суду першої інстанції від 06.10.2021р. за позовом ГУ ДПС у Дніпропетровській області до ФОП ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу в сумі 1 419 347,40грн., у п. 8 прохальної частини цієї скарги відповідач просив, в тому ж числі, покласти на позивача усі судові витрати відповідача у справі та вирішити це питання у відповідності до ст. 143 КАС України. З метою отримання відповідної правничої допомоги щодо захисту інтересів відповідачем було укладено із адвокатом Лісовим Д.О. договір про надання правової допомоги (на професійну правничу допомогу) №5 від 01.10.2021р., за яким надається правова допомога у цьому спорі, умовами п. 2.1.5 цього договору передбачено, що відповідач доручає адвокату здійснювати захист його інтересів, які полягають у повному правовому супроводі щодо представництва інтересів Клієнта та його захист у судовій справі №160/15327/21 за позовом ГУ ДПС у Дніпропетровській області про стягнення податкового боргу в сумі 1419347,40грн., а положеннями п. 3.2., 3.3. цього договору визначено, що вартість наданих послуг щодо правового супроводу із представництва інтересів клієнта та його захист у судовій справі №160/15327/21 становить 141 934,74грн. (із розрахунку 1 419 347,40грн. загальна сума позовних вимог х 10%) та сплачується у пропорційному співвідношенні до розміру задоволених позовних вимог у судовій справі №160/15327/21. Відповідачем 01.10.2021р. здійснена передоплата (аванс) послуг зазначених у п. 2.1.5. цього договору у розмірі 14193,47грн. Додатковою угодою №1 від 31.12.2022р. до договору про надання правової допомоги сторони узгодили, що договір діє до 31.12.2026р. включно (п. 2 додаткової угоди), а також, зазначили, що у зв`язку із складним фінансово-матеріальним становищем клієнта повна оплата послуг адвоката, які зазначені у п. 2.1.5. даного Договору здійснюється у строк до 31.12.2026р. (п. 1 додаткової угоди). Отже, наразі загальна сума витрат на правничу допомогу, яка вже понесена та має бути понесена відповідачем у рамках даного спору складає 141934,74грн. за яку він має розрахуватись із адвокатом у строк до 31.12.2026р. Отже з урахуванням наведеного та з огляду на те, що постановою суду апеляційної інстанції від 17.02.2026р у цій справі у задоволенні позовних вимог до ФОП ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу відмовлено, то понесені відповідачем судові витрати – витрати з надання правничої допомоги, незалежно від того, чи понесені вони реально на момент звернення з цією заявою, підлягають стягненню з позивача у справі. , тому відповідач просив стягнути з позивача на користь відповідача витрати на правничу допомогу у розмірі 141934,74грн., які ним понесені фактично та які мають бути понесені у майбутньому. 
Позивач – ГУ ДПС у Дніпропетровській області, користуючись своїм правом, подало заперечення на клопотання про ухвалення додаткового рішення щодо стягнення судових витрат. Вказане клопотання обґрунтоване тим, що предмет спору у справі має звужений характер та не є складним, аналіз правомірності податкових-повідомлень рішень, як сформували податковий борг ФОП ОСОБА_1 здійснювався у межах справи №160/17970/21, що свідчить про те, що увесь обсяг правничої роботи, пов`язаний із дослідженням підстав виникнення податкового боргу вже був здійснений у межах справи №160/17970/21 та компенсований рішенням суду у цій справі. Заявлена сума витрат з урахуванням обізнаності адвоката з обставинами справи та відсутності потреби у значному аналітичному опрацюванні матеріалів, свідчить про надмірність заявленої до відшкодування суми. Також позивач зазначив, що компенсація витрат, які не понесені, не сплачені, не підтверджені платіжними документами, не є реальними на момент вирішення питання, процесуальним законом не передбачена. Тому просив відмовити у стягненні з ГУ ДПС у Дніпропетровській області за рахунок бюджетних асигнувань на користь відповідача витрати на правничу допомогу у сумі 141934,74 грн.
12.03.2026р. відповідачем подано заперечення на вищезазначене клопотання позивача, які зареєстровано судом 13.03.2026р. 
Дослідивши матеріали справи колегія суддів, вирішуючи клопотання ФОП ОСОБА_1 , в контексті наведених у цьому клопотанні та запереченнях позивача аргументів, звертає увагу на наступне правове регулювання.
Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 16 КАС України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою; представництво в суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.
До витрат, пов`язаних з розглядом справи, відповідно до ч 3 ст. 132 КАС України, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; 3) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; 4) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 5) пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи. 
Відповідно до статті 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.
Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
У застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який, тим не менш, повинен ґрунтуватися на критеріях, визначених у ч. 5 ст. 134 КАС України. Ці критерії суд застосовує за наявності наданих стороною, яка вказує на неспівмірність витрат, доказів та обґрунтування невідповідності заявлених витрат цим критеріям. Така правова позиція неодноразово висловлювалась Верховним Судом, зокрема у постановах від 19.12.2019р. у справі № 520/1849/19, від 29.11.2022р. у справі №340/9016/21.
Тобто обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Згідно з ч. 1,7, 9 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує:
1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;
2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;
3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо;
4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.
Відповідно до статті 19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» видами адвокатської діяльності, зокрема, є:
- надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави;
- складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру;
- представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.
Таким чином, правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах, захист від обвинувачення тощо, а договір про надання правової допомоги укладається на такі види адвокатської діяльності як захист, представництво та інші види адвокатської діяльності.
Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва на надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).
Отже, витрати на професійну правничу допомогу є витратами, що пов`язані з розглядом справи і такі підлягають розподілу в залежності від результату розгляду справи по суті. Розмір витрат на правничу допомогу, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів.
Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані відповідні договори про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат, є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.
У разі недотримання вимог щодо співмірності витрат суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат, зокрема і на правничу допомогу. При цьому обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається саме на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат, які підлягають розподілу між сторонами.
Верховний Суд, у постанові від 28.04. 2021р. у справі № 640/3098/20, зазначав, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Зокрема, від учасника справи вимагається надання доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою
На підтвердження понесених витрат відповідачем надано договір про надання правової допомоги (на професійну правничу допомогу) №5 від 01.10.2021р. (далі — договір), за яким надається правова допомога у цьому спорі, умовами цього договору, передбачено, що КЛІЄНТ – ОСОБА_1 , доручає АДВОКАТУ – Лісовому Д.О., здійснювати захист його інтересів, які полягають у повному правовому супроводі щодо представництва інтересів Клієнта та його захист у судовій справі №160/15327/21 за позовом ГУ ДПС у Дніпропетровській області про стягнення податкового боргу в сумі 1419347,40грн. ( п. 2.1.5 Договору). 
Відповідно до пунктів 3.2., 3.3. Договору, вартість наданих послуг щодо правового супроводу із представництва інтересів Клієнта та його захист у судовій справі №160/15327/21 за позовом ГУ ДПС у Дніпропетровській області про стягнення податкового боргу в сумі 1 419 347,40грн., які зазначені у п. 2.1.5. даного Договору становить 141 934,74грн. (із розрахунку 1 419 347,40грн. загальна сума позовних вимог х 10%) та сплачується Клієнтом у пропорційному співвідношенні до розміру задоволених позовних вимог у судовій справі №160/15327/21. Передоплата (аванс) послуг зазначених у п. 2.1.5. даного Договору становить 14193,47грн. (із розрахунку 141 934,74грн. загальна вартість наданих послуг х 10%).
Відповідно до п. 3.5. - 3.9 Договору, перелік наданих послуг визначається у акті здачі-приймання послуг. За результатами наданих послуг сторони підписують акт здачі-приймання послуг (надалі - Акт). Акт підписується протягом 3 (трьох) днів після фактичного надання послуг. Підписання Акту КЛІЄНТОМ є підтвердженням відсутності претензій з його боку. Оплата послуг АДВОКАТА здійснюється протягом 3 (трьох) календарних днів з моменту фактичного отримання КЛІЄНТОМ послуг, про що Клієнт отримує квитанцію чи інший підтверджуючий документ. За бажанням Клієнта можлива передоплата (аванс) послуг адвоката.
01.10.2021р. на виконання п. 3.3. Договору, ФОП ОСОБА_1 сплачено передоплату (аванс) у розмірі 14193,47грн. (із розрахунку 141 934,74грн. загальна вартість наданих послуг х 10%), що підтверджується відповідною квитанцією.
Додатковою угодою №1 від 31.12.2022р. до договору про надання правової допомоги (на професійну правничу допомогу) №5 від 01.10.2021р., сторони узгодили, що договір діє до 31.12.2026р. включно (п. 2 додаткової угоди), а також, зазначили, що у зв`язку із складним фінансово-матеріальним становищем КЛІЄНТА та повна оплата послуг АДВОКАТА, які зазначені у п. 2.1.5. даного Договору здійснюється у строк до 31.12.2026р. (п. 1 додаткової угоди).
Крім цього відповідачем надано прибутковий касовий ордер №372 від 23.02.2026р. та квитанцію до нього з яких вбачається, що ним відповідно до договору №5 від 01.10.2021р. та акту №1 від 202.2026р. сплачено Адвокату 14193,47 грн. 
Отже з урахуванням належних письмових доказів, які досліджені судом під час розгляду цієї справи та долучені до матеріалів справи, документально підтверджена фактично сплачено правничу допомогу у межах справи №160/15327/21 – 28386,94грн. 
З матеріалів справи №160/15327/21 вбачається, що під час розгляду цієї справи судом першої інстанції правнича допомога відповідачу у справі адвокатом Лісовим Д.О. не надавалась, заперечення на позовну заяву та заперечення проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження подані відповідачем до суду першої інстанції після ухвалення ним рішення у справі, яке мало місце 06.10.2021р.. 
Під час апеляційного розгляду цієї справи адвокатом складено та подано апеляційну скаргу, яка складена та подана із порушенням вимог ст. 296 КАС України, у зв`язку з чим була залишена без руху, заяву про усунення недоліків апеляційної скарги, клопотання про долучення доказів оплати податкового боргу на загальну суму 9741,64грн., клопотання про зупинення апеляційного провадження у справі, адвокат брав участь розгляді справи судом апеляційної інстанції у судовому засіданні в режимі відеоконференції 17.02.2026р. 
У поданому запереченні на клопотання про ухвалення додаткового рішення щодо судових витрат позивач наполягає на відсутності документів, що підтверджують оплату витрат на професійну правничу допомогу, та вважає це підставою для нівелювання права відповідача на їх відшкодування.
Але колегія суддів вважає за необхідне звернути увагу на те, що за змістом ч. 3 ст. 134 КАС України для цілей розподілу судових витрат розмір витрат на правничу допомогу адвоката визначається відповідно до умов договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, яка сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною чи третьою особою.
При цьому Верховний Суд неодноразово, зокрема у постановах у справах № 420/15162/24 та № 640/33886/21, зазначав, що у разі підтвердження обсягу наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, а також обґрунтованості їх вартості, такі витрати підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи були вони фактично сплачені, чи лише підлягають сплаті.
Аналогічний підхід застосовує і ЄСПЛ. Так, у Рішенні по справі «Бєлоусов проти України» (Заява № 4494/07) ЄСПЛ дійшов висновку, що витрати, які мають бути сплачені за договором адвокату, необхідно розглядати як фактично понесені: « 115. Суд зазначає, що хоча заявник ще не сплатив адвокатський гонорар, він має сплатити його згідно із договірними зобов`язаннями. Як видно з матеріалів справи, п. Бущенко представляв заявника протягом провадження у Суді, отже, має право висувати вимоги щодо сплати гонорару згідно з договором. Відповідно Суд вважає витрати за цим гонораром «фактично понесеними» (див. вищезазначене рішення у справі «Савін проти України» (Savin V. Ukraine), n. 97)».
З урахуванням наведеного суд не погоджується з доводами позивача про те, що відповідач узагалі не має права на відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.
Щодо доводів позивача про неспівмірність витрат на професійну правничу допомогу, заявлених відповідачем.
Колегія суддів враховує також підходи, продемонстровані Великою Палатою Верховного Суду. Так, зокрема, у пункті 21 додаткової постанови від 19.02.2020р. у справі № 755/9215/15-ц Велика Палата Верховного Суду вказала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
Склад та розмір витрат на професійну правничу допомогу підлягає доказуванню в судовому процесі - сторона, яка хоче компенсувати судові витрати повинна довести та підтвердити розмір заявлених судових витрат, а інша сторона може подати заперечення щодо неспівмірності розміру таких витрат. Результат та вирішення справи безпосередньо пов`язаний із позицією, зусиллям і участю в процесі представника інтересів сторони за договором. При цьому, такі надані послуги повинні бути обґрунтованими, тобто доцільність надання такої послуги та її вплив на кінцевий результат розгляду справи, якого прагне сторона, повинно бути доведено стороною в процесі.
Суд під час вирішення питання щодо розподілу судових витрат зобов`язаний оцінити рівень витрат на правничу допомогу обґрунтовано у кожному конкретному випадку за критеріями співмірності необхідних і достатніх витрат.
Визначаючи обсяг юридичної та технічної роботи за результатами розгляду відповідного клопотання про зменшення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу (заперечень щодо розміру стягнення витрат на професійну правничу допомогу), суд ураховує, чи змінювалася правова позиція сторін у справі в судах першої, апеляційної та касаційної інстанції; чи потрібно було адвокату вивчати додаткові джерела права, законодавство, що регулює спір у справі, документи та доводи, якими протилежні сторони у справі обґрунтували свої вимоги, та інші обставини (постанови Верховного Суду від 04.12.2018р. у справі № 911/3386/17, від 11.12.2018р. у справі № 910/2170/18).
У контексті наведеного колегія суддів також враховує позицію Європейського суду з прав людини, викладену у пункті 95 рішення у справі «Баришевський проти України» (Заява № 71660/11), пункті 80 рішення у справі «Двойних проти України» (Заява № 72277/01), пункті 88 рішення у справі «Меріт проти України» (заява № 66561/01), яка полягає в тому, що заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.
Крім того, у пункті 154 рішення ЄСПЛ у справі Lavents v. Latvia (заява 58442/00) зазначено, що згідно зі статтею 41 Конвенції Суд відшкодовує лише ті витрати, які, як вважається, були фактично і обов`язково понесені та мають розумну суму. Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципом справедливості як одним з основних елементів принципу верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, зважаючи на складність справи, якість підготовлених документів, витрачений адвокатом час, тощо, є неспівмірними у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.
Колегія суддів також зазначає, що стягнення витрат на професійну правничу допомогу не може бути способом надмірного збагачення сторони, на користь якої такі витрати стягуються, і не може становити для неї по суті додатковий спосіб отримання доходу (постанова Верховного Суду від 24.01.2022р. у справі № 911/2737/17). 
Також колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що в провадженні суду перебувала справа №160/17970/21 за позовом ФОП ОСОБА_1 до ГУ ДПС у Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування податкових-повідомлень рішень на підставі яких було сформовано податковий борг, який заявлено до стягнення у межах справи №160/15327/21. 
Постановою Верховного суду від 08.11.202023р. у справі №160/17970/21 касаційну скаргу ФОП ОСОБА_1 задоволено частково, рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 22.06.2022р. та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 07.09.2023р. у справі № 160/17970/21 скасовано в частині відмови у стягненні витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 150 642,29 грн., та справу в цій частині направлено на новий розгляд до суду першої інстанції, у іншій частині рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 22.06.2022р. та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 07.09.2023р. у справі № 160/17970/21 залишено без змін. 
Колегія суддів вважає, що спір у справі №160/15327/21 є похідним від спору у справі № 160/17970/21 оскільки предметом спору у справі № 160/17970/21 було визнання протиправними та скасування податкових-повідомлень рішень на підставі яких було сформовано податковий борг, який заявлено до стягнення у межах справи №160/15327/21, і основний обсяг правничої допомоги, який був необхідним для розгляду цих обох справ було надано адвокатом позивачу саме у межах справи №160/17970/21.
Так Верховний Суд, передаючи справу №160/17970/21 на новий розгляд до суду першої інстанції в частині відмови у стягненні витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 150642,29 грн., у постанові від 08.11.2023 р. у справі №160/17970/21 вказав, зокрема, таке:
« 51. Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, відзначено у пункті 95 рішення у справі «Баришевський проти України» (Заява № 71660/11), пункті 80 рішення у справі «Двойних проти України» (Заява № 72277/01), пункті 88 рішення у справі «Меріт проти України» (заява № 66561/01), заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.
52. Крім того, у пункті 154 рішення Європейського суду з прав людини у справі Lavents v. Latvia (заява 58442/00) зазначено, що згідно зі статтею 41 Конвенції Суд відшкодовує лише ті витрати, які, як вважається, були фактично і обов`язково понесені та мають розумну суму.
53. Зміст наведених положень законодавства дає підстави для висновку про те, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.
54. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, повинен бути співрозмірним з ціною позову, тобто не має бути явно завищеним порівняно з ціною позову. Також судом мають бути враховані критерії об`єктивного визначення розміру суми послуг адвоката. У зв`язку з цим суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.
55. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
…
60. Велика Палати Верховного Суду у постанові від 16 листопада 2022 року у справі № 922/1964/21 зазначила, що розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися в ці правовідносини (пункт 28 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц; пункт 19 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 7 липня 2021 року у справі № 910/12876/19).
61. Фіксований розмір гонорару у цьому контексті означає, що у разі настання визначених таким договором умов платежу - конкретний склад дій адвоката, що були вчинені на виконання цього договору й призвели до настання цих умов, не має жодного значення для визначення розміру адвокатського гонорару в конкретному випадку.
62. Саме лише незазначення учасником справи в детальному описі робіт (наданих послуг) витрат часу на надання правничої допомоги не може перешкодити суду встановити розмір витрат на професійну правничу допомогу (у випадку домовленості між сторонами договору про встановлений фіксований розмір обчислення гонорару).
63. Отже, у випадку встановленого договором фіксованого розміру гонорару сторона може доводити неспівмірність витрат у тому числі, але не виключно, без зазначення в детальному описі робіт (наданих послуг) відомостей про витрати часу на надання правничої допомоги. Зокрема, посилаючись на неспівмірність суми фіксованого гонорару зі складністю справи, ціною позову, обсягом матеріалів у справі, кількістю підготовлених процесуальних документів, кількістю засідань, тривалістю розгляду справи судом тощо.
64. Колегія суддів Верховного Суду зазначає, що в оскаржуваних судових рішеннях не наведено обґрунтованих мотивів, з яких міркувань суди виходили, відмовляючи у задоволенні розподілу витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 150 642,29 гривень, з яких у розмірі 15 064,23 грн. фактично понесені позивачем, як передоплату за послуги. Зокрема, не проаналізовано, як фіксований розмір адвокатського гонорару за надання правничої допомоги впливає на обсяг наданих адвокатом послуг та кількість витраченого часу на надання такої допомоги.
65. Отже, колегія суддів погоджується з доводами заявника касаційної скарги, що суди попередніх інстанцій застосували загальні фрази, без оцінки конкретних обставин справи, не надав достатні та чіткі пояснення, чому необхідно відмовити у розподілі витрат на оплату послуг адвоката у повному обсязі, а також не зазначив, які з вимог, визначених у частині п`ятій статті 134 КАС України, не були дотримані при визначенні розміру витрат на оплату послуг адвоката.
66. До того ж, Суд звертає увагу на те, що при оскарженні рішення суду першої інстанції, позивачем було надано акт здачі-приймання послуг з переліком наданих послуг, мотивуючи це тим, що відповідно до пункту 3.8 Договору, оплата послуг адвоката здійснюється протягом 3 (трьох) календарних днів з моменту фактичного отримання клієнтом послуг, про що Клієнт отримує квитанцію чи інший підтверджуючий документ. А тому, станом на 22 червня 2022 року до матеріалів справи не можливо було надати акт здачі-приймання послуг на суму 150 642,29 грн. за отримання позитивного рішення суду про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, оскільки станом на 22 червня 2022 року судове рішення ще не набрало законної сили. Отже підписання позивачем та Адвокатом такого акту було б передчасним і такий акт не відповідав би дійсним обставинам справи і не свідчив про дійсне досягнення позитивного результату щодо визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень.
67. Проте, такі доводи позивача судом апеляційної інстанції були залишені поза увагою, не перевірені, не досліджені та не оцінені, що додатково підтверджує неповноту з`ясування обставин справи й передчасність зроблених у цій справі висновків.
68. Крім того, відповідно до частини сьомої статті 134 КАС України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Суди не врахували, що відповідач не заявляв клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги та не надавав клопотання про відмову у розподілі судових витрат».
Перевіривши обґрунтованість заявлених відповідачем витрат на професійну правничу допомогу з урахуванням положень наведених норм, усталеної судової практики суду касаційної інстанції та фактичних обставин справи, керуючись критеріями обґрунтованості, пропорційності до предмета спору й розумності розміру витрат, а також врахувавши доводи позивача про їх неспівмірність, характер і складність спору, фактичний обсяг та якість виконаної адвокатом роботи у межах цієї справи колегія суддів вважає, що заявлений відповідачем розмір витрат є частково необґрунтованим і підлягає зменшенню, і необхідно визнати розумно обґрунтованими витрати у сумі 28386,94грн., які підлягають відшкодуванню відповідачу за рахунок бюджетних асигнувань позивача, і саме у цій частині клопотання відповідача необхідно задовольнити.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 132,134,139,143,252,310 КАС України, суд 

УХВАЛИВ:

Клопотання Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення щодо стягнення судових витрат у справі №160/15327/21 – задовольнити частково.
Стягнути на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Дніпропетровській області (ЄДРПОУ 44118658) судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 28386(двадцять вісім тисяч триста вісімдесят шість) грн. 94 коп..
У задоволенні решти вимог клопотання Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення щодо стягнення судових витрат у справі №160/15327/21 – відмовити.
Додаткова постанова суду набирає законної сили з моменту її ухвалення , та може бути оскаржена у строки та в порядку встановлені ст. ст. 329,331 КАС України.
Додаткову постанову виготовлено та підписано – 17.03.2026р. 

Головуючий - суддя А.О. Коршун 

суддя Д.В. Чепурнов 

суддя С.В. Сафронова