КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД  	

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
21 квітня 2026 року справа №320/3259/25

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Вісьтак М. Я., розглянувши за правилами загального позовного провадження у письмовому провадження за наявними у справі матеріалами в приміщенні суду м. Києва адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю “Драйв Петрол” (адреса місцезнаходження: 02161, м. Київ, вул. Братиславська, буд. 48Б, код ЄДРПОУ 44520690) до Головного управління Державної податкової служби України у м. Києві (адреса місцезнаходження: 04116, місто Київ, вул. Шолуденка, будинок 33/19, код ЄДРПОУ 44116011), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача, Головне управління Державної податкової служби у Дніпропетровській області (адреса місцезнаходження: 49005, Дніпропетровська обл., місто Дніпро, вул. Сімферопольська, будинок 17-А ЄДРПОУ 44118658), про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень - рішень,

встановив:

Уповноважений представник позивача звернувся у Київський окружний адміністративний суд із адміністративним позовом до Головного управління Державної податкової служби у м. Києві про визнання протиправним та скасування податкових повідомлень-рішень, у якому просить суд:
визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення № 1087830707 та № 1087840707 від 27.09.2024, винесені Головним управлінням ДПС в м. Києві.
Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 30.01.2025 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі. Розгляд справи постановлено проводити одноособово суддею Вісьтак М. Я., у порядку загального позовного провадження.
17.02.2025 в підготовчому судовому засіданні представником відповідача подано відзив на позовну заяву, який долучено до матеріалів справи.
25.02.2025 представником позивача через підсистему «Електронний суд» подано до суду відповідь на відзив.
31.03.2025 представником позивача через підсистему «Електронний суд» подано до суду додаткові пояснення.
04.04.2025 в судовому засіданні із занесенням в протокол судового засідання судом витребувано у відповідача докази у справі, а саме докази направлення акту перевірки на адресу позивача, докази, що підтверджують підставність проведення перевірки.
18.04.2025 представником позивача через підсистему «Електронний суд» подано до суду клопотання про виклик свідка.
28.04.2025 представником позивача через підсистему «Електронний суд» подано до суду заяву про відкладення виклику свідка.
29.04.2025 ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 29.04.2025 залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача Головне управління ДПС у Дніпропетровській області.
19.05.2025 представником позивача через підсистему «Електронний суд» подано до суду клопотання про долучення доказів, а саме скерування позовної заяви з додатками третій особі.
13.05.2025 представником Головного управління ДПС у Дніпропетровській області через підсистему «Електронний суд» подано до суду пояснення третьої особи.
13.05.2025 представником Головного управління ДПС у Дніпропетровській області через підсистему «Електронний суд» подано до суду клопотання третьої особи про розгляд адміністративної справи без участі представників ГУ ДПС у Дніпропетровській області.
05.06.2025 представником позивача через підсистему «Електронний суд» подано до суду додаткові пояснення.
21.07.2025 представником позивача через підсистему «Електронний суд» подано до суду клопотання про виклик свідка.
21.07.2025 в судовому засіданні із занесенням в протокол судового засідання судом постановлено викликати свідка, закрити підготовче судове провадження та перейти до розгляду справи по суті.
19.08.2025 в судовому засіданні під час розгляду справи по суті допитано свідка ОСОБА_1 в режимі відеоконференції та оголошено перерву у розгляді справи.
23.09.2025 в судовому засіданні із занесенням в протокол судового засідання судом постановлено повторно допитати свідка в режимі відеоконференції із приміщення суду.
16.10.2025 представником позивача через підсистему «Електронний суд» подано до суду клопотання про допит свідка в режимі відеоконференції із приміщення суду.
20.10.2025 ухвалою Київського окружного адміністративного суду задоволено клопотання представника позивача про допит свідка у режимі відеоконференції у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ДРАЙВ ПЕТРОЛ» до Головного управління ДПС у місті Києві, за участі третьої особи — Головного управління ДПС у Дніпропетровській області, про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень.
23.10.2025 в судовому засіданні під час розгляду справи по суті допитано свідка ОСОБА_1 в режимі відеоконференції, протокольною ухвалою суду постановлено продовжити подальший розгляд справи в порядку письмового провадження.

Аргументи учасників справи.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що фактична перевірка, за результатами якої було винесене оскаржуване повідомлення-рішення, проводилася на підставі наказу Головного управління ДПС у Дніпропетровській області № 2645-П від 27.06.2024 була проведена безпідставно. Так, представник позивача вказує, що наказ № 2645-п від 27.06.2024. в якості підстав для проведення фактичної перевірки містив лише посилання на пп.80.2.2 п.80.2 ст.80 ПК України, без вказівки на відповідну інформацію , що слугувала підставою для призначення фактичної перевірки. Також, представник позивача вказав, що акт перевірки не був вручений у встановлений законом спосіб позивачу, а також те, що ГУ ДПС у м. Києві винесло оскаржувані податкові повідомлення-рішення з грубим порушенням вимог п.86.8 ст.86 ПК України щодо строків прийняття ППР. Звертає увагу суду, що всі операції на АЗС проводилися позивачем через РРО, а дані з РО в автоматичному режимі передавалися до фіскального серверу податкової, на підтвердження чого надає копії Z-звіт за період з 03.07.2023 р. по 26.09.2023. Представник позивача зазначає, що згідно п.п.2.2.12-2.2.18 Акту перевірки, жодних порушень щодо застосування РРО №464180-74 заводський №НД 04000278, фіскальний №3001027708 під час перевірки не виявлено, а тому відповідач жодним чином не мав можливості встановити під час проведення фактичної перевірки ті порушення, за які у подальшому на позивача були накладені штрафні санкції. Також, представник позивача вказує, що оператор АЗС ОСОБА_2 фізично не могла відмовитися від отримання та підписання Акту перевірки у зв`язку з тим, що як 01.07.2024, так і 02.07.2024 її взагалі не було на зміні через перебування у відпустці у період з « 01» липня 2024 року по « 04» липня 2024року. Стосовно листа Державної податкової служби України від 31 січня 2024 року №2692/7/99-00-07-04-02-07 «Щодо розрахункових документів, створених суб`єктами господарювання з використанням РРО/ПРРО, контроль скасування реєстрацій РРО/ПРРО» представник позивача вказує, що зазначений лист є загальним роз`яснювальним документом, розісланим податковим органам у всіх областях, і не містить конкретної інформації, яка стосувалася б безпосередньо позивача. Також зазначає, що в останньому абзаці вищезазначеного листа від 31 січня 2024 року №2692/7/99-00-07-04-02-07 зазначено, що вжиті заходи та результати проведених перевірок необхідно надати у термін до 20 червня 2024 року». Стверджує, що як убачається з Акту фактичної перевірки, вона була призначена наказом №2645-п від 27 червня 2024 року та розпочата 28 червня 2024 року, тобто майже через п`ять місяців після отримання листа Державної податкової служби України та очевидно поза строком, у межах якого така перевірка мала бути проведена. Стверджує, що фактична перевірка позивача була здійснена не на підставі та не на виконання листа ДПС України від 31 січня 2024 року №2692/7/99-00-07-04-02-07, що підтверджує безпідставність її призначення та проведення.

У поданому відзиві відповідач заперечує проти задоволення позову з огляду на наступне.
Головним управлінням ДПС у Дніпропетровській області відповідно до наказу від 27.06.2024 № 2645- п на підставі направлень від 27.06.2024 № № 5163, 5172 проведено фактичну перевірку автозаправного комплексу, розташованого за адресою: Дніпропетровська обл., Новомосковський р-н, с. Піщанка, 198-й кілометр траси М-18, четвертий пікет, де здійснює діяльність ТОВ «ДРАЙВ ПЕТРОЛ». За результатами даної перевірки було складено акт фактичної перевірки від 28.06.2024 №1834/04-36-07-08-ppo-44520690. Предстанвик відповідача вказує, що фактична перевірка проводилась в присутності оператора автозаправного комплексу Гриші К.Л. якій вручено копію наказу на проведення перевірки та пред?явлено направлення на перевірку, про що свідчить її підпис у направленнях. Також зазначає, що зазначена особа відмовилась від підписання та отримання акту перевірки, про що складено відповідний акт від 02.07.2024 № 000473/1. За результатами перевірки встановлено проведення через РРО фіскальний номер 3001027703 розрахункових операцій після скасування його реєстрації, а саме: 03.07.2023 о 14 год 08 хв РРО фіскальний 3001027708 знято з реєстрації у зв?язку з закінченням визначених законодавством строків експлуатації РРО. Також перед початком перевірки здійснено контрольну розрахункову операцію при продажу 20 л газу скрапленого за ціною 24,99 грн на суму 499,80 грн, з застосуванням реєстратора розрахункових операцій та видачею розрахункового документа встановленої форми та змісту. Ураховуючи наведене контролюючим органом зроблено висновок про порушення позивачем вимог чинного законодавства. Представник позивача стверджує, що перевірка була проведена за наявності достатніх підстав, відповідно до вимог законодавства, а податкові повідомлення-рішення прийняті у спосіб визначений законом.

Головне управління Державної податкової служби у Дніпропетровській області у поясненнях третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача вказує, що наказ від 27.06.2024 №2645-п «Про проведення фактичної перевірки ТОВ «ДРАЙВ ПЕТРОЛ» винесений на підставі пп.80.2.2, п.80.2 ст.80 ПК України доповідної записки від управління податкового аудиту про призначення фактичної перевірки ТОВ «ДРАЙВ ПЕТРОЛ» з метою належного контролю за дотриманням платниками податків податкового та іншого законодавства, контроль за яким покладено на органи ДПС, у зв`язку з отриманням листа Державної податкової служби України від 31.01.2024 №2692/7/99-00-07-04-02-07 «Щодо розрахункових документів, створених суб`єктами господарювання з використанням РРО/ПРРО, контроль скасування реєстрацій РРО/ПРРО». Відповідно зазначає, що наказ ГУ ДПС в Дніпропетровській області від 27.06.2024 №2645-п «Про проведення фактичної перевірки ТОВ «ДРАЙВ ПЕТРОЛ» складений з дотриманням норм чинного законодавства, а тому твердження позивача на протиправність наказу і, як наслідок, незаконність проведення такої перевірки є безпідставними. Представник третьої особи вказує, що в ході проведення перевірки встановлено порушення: п.1,2 ст. 3 Закону України від 06.07.95 №265/95-ВР "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», в частині проведення розрахункових операцій через не зареєстровані у встановленому порядку РРО; п.85.2, ст. 85 ПК України в частині не надання платником податків посадовим (службовим) особам контролюючих органів у повному обсязі всіх документів, що належать або пов`язані з предметом перевірки. Перевіркою встановлено проведення розрахункових операцій через не зареєстрований у встановленому порядку РРО, а саме: згідно баз даних ДПС України РРО, ф.н. 3001027708 скасовано (знято з реєстрації 03.07.2023 року об 14 год 08 хв). В період з 03.07.2023 на скасованому РРО проведено розрахунків на загальну суму 9823085,40 грн (перший чек – 03.07.2023 року об 14 год 10 хв на суму 249, 90 грн), що підтверджується даними СОД РРО. Вказує, що вимогами чинного законодавства встановлено, що висновки посадових осіб контролюючого органу під час, зокрема, фактичної перевірки, можуть ґрунтуватися на документах та податковій інформації.
Відповідальність за вищезазначене порушення передбачена абз. 1,3 п 1 ст. 17 Закону України від 06.07.1995 № 265/95-ВР "Про застосування РРО у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг”, зокрема становить 150 % вартості проданих з порушеннями, встановленими цим пунктом товарів (робіт, послуг) – за вчинене вдруге порушення 14 734 628,10 грн (9823085,40 * 150% = 14 734 628,10. Щодо порушення п. 85.2 ст. 85 ПК України представник третьої особи вказує, що відповідно до абзацу першого п. 85.2 ст.85 ПК України платник податків зобов`язаний надати посадовим (службовим) особам контролюючих органів у повному обсязі всі документи, що належать або пов`язані з предметом перевірки. Такий обов`язок виникає у платника податків після початку перевірки, чого не було зроблено позивачем. Щодо направлення акту перевірки вказує, що акт фактичної перевірки відправлено ТОВ «ДРАЙВ ПЕТРОЛ» за податковою адресою, але поштове відправлення не було отримано, та повернуто до ГУ ДПС у Дніпропетровській області. Надалі, ГУ ДПС у Дніпропетровській області повторно направило примірник акту фактичної перевірки. Вважає, що податкові повідомлення-рішення від 27.09.2024 №1087830707 на суму 14 734 628,10 грн та №1087840707 на суму 2040, 00 грн є законними та обґрунтованими, складеними на підставі та у відповідності до норм чинного законодавства, а тому відсутні підстави для його скасування.

Аргументи сторін у справі, висловлені у судових засіданнях.
Представник позивача у судовому засіданні надав усні пояснення по справі, підтримав позовні вимоги, просив суд задовольнити їх у повному обсязі.
Представник відповідача у судовому засіданні надав усні пояснення та просив суд відмовити в задоволенні позову.

Встановлені судом фактичні обставини.
Відповідно наказу від 27.06.2024 № 2645- п на підставі направлень від 27.06.2024 № № 5163, 5172 Головним управлінням ДПС у Дніпропетровській області проведено фактичну перевірку автозаправного комплексу, розташованого за адресою: Дніпропетровська обл., Новомосковський р-н, с. Піщанка, 198-й кілометр траси М-18, четвертий пікет, де здійснює діяльність ТОВ «ДРАЙВ ПЕТРОЛ».
Підставами проведення перевірки відповідно до наказу вказано п. п. 80.2.2. п. 82.2. статті 82 Податкового кодексу України.
За результатами перевірки складено Акт фактичної перевірки від 28.06.2024 №1834/04-36-07-08-ppo-44520690 (далі – Акт перевірки), відповідно до якого встановлено порушення п. 1, 2 ст. 3 Закону України від 06.07.95 №265/95-ВР "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», в частині проведення розрахункових операцій через не зареєстровані у встановленому порядку РРО, а також п. 85.2, ст. 85 ПК України в частині не надання платником податків посадовим (службовим) особам контролюючих органів у повному обсязі всіх документів, що належать або пов`язані з предметом перевірки.
Відповідно до п. 2.2.12 Акту перевірки перед початком перевірки здійснено контрольну розрахункову операцію при продажу 20 л газу скрапленого за ціною 24,99 грн на суму 499,80 грн, з застосуванням реєстратора розрахункових операцій та видачею розрахункового документа встановленої форми та змісту.
Згідно із Актом перевірки така здійснювалась в присутності оператора АЗС ОСОБА_1 із 28.06.2024 о 12 год. 30 хв. по 02.07.2024 о 16 год. 00 хв.
В п. 2.2.20 Акту перевірки вказано, що згідно баз даних ДПС України РРО, ф.н. НОМЕР_1 скасовано (знято з реєстрації 03.07.2023 року о 14 год 08 хв). В період з 03.07.2023 на скасованому РРО проведено розрахунків на загальну суму 9823085,40 грн (перший чек – 03.07.2023 року о 14 год 10 хв на суму 249, 90 грн), що підтверджується даними СОД РРО.
В матеріалах справи наявний фіскальний чек, виданий за підсумками контрольної розрахункової операції при продажу 20 л газу скрапленого за ціною 24,99 грн на суму 499,80 від 28.06.2024, ф.н. реєстратора 3001026653.
Відповідно до Акта від 02.07.2024 ОСОБА_1 відмовилась від отримання примірника Акта перевірки. 
В матеріалах справи наявна письмова вимога від 28.06.2024, отримана ОСОБА_1 про надання платником податків ТОВ «Драйв Петрол» документів.
Відповідно до Наказу ТОВ «Драйв Петрол» від 27.06.2025 № ОСОБА_3 перебувала у щорічні основній відпустці із 01.07.2024 по 04.07.2024.
За результатами перевірки Головним Управлінням ДПС в м. Києві винесено податкове повідомлення рішення від 27.09.2024 № 1087840707, відповідно до якого застосовано штрафну санкцію у розмірі 2040,00 грн за встановлене порушення п. 85.2, ст. 85 ПК України в частині не надання платником податків посадовим (службовим) особам контролюючих органів у повному обсязі всіх документів, що належать або пов`язані з предметом перевірки, а також винесено податкове повідомлення рішення від 27.09.2024 № 1087830707, відповідно до якого застосовано штрафну санкцію у розмірі 14 736 628,10 грн за встановлене порушення п. 1, 2 ст. 3 Закону України від 06.07.95 №265/95-ВР "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», в частині проведення розрахункових операцій через не зареєстровані у встановленому порядку РРО.
15.10.2024 позивач скерував Головному управлінню ДПС у Дніпропетровській області лист від 14.10.2024 № 117, відповідно до якого просив надати Акт перевірки та повідомити причини не направлення вказаного Акту на адресу ТОВ «Драйв Петрол».
18.10.2024 позивач скерував Головному управлінню ДПС у м. Києві лист від 18.10.2024 № 120, відповідно до якого просив надати Акт перевірки та повідомити причини не направлення вказаного Акту на адресу ТОВ «Драйв Петрол».
18.10.2024 позивачем подано скаргу на податкові повідомлення рішення від 27.09.2024 № 1087840707 та № 1087830707
Листом від 18.10.2024 № 72762/6/04-36-07-08-16 Головне управління ДПС у Дніпропетровській області повідомило позивача про те, що 04.07.2024 примірник Акту перевірки скеровано на адресу позивача, однак поштове відправлення не отримано та повернуто відправнику. У зв`язку з цим Головне управління ДПС у Дніпропетровській області повторно скерувало Акт перевірки позивачу.
30.10.2024 позивач скерував Головному управлінню ДПС у Дніпропетровській області лист від 30.10.2024 № 123, відповідно до якого просив надати докази первинного надсилання Акту перевірки адресу ТОВ «Драйв Петрол».
Рішенням ДПС України від 07.11.2024 продовжено розгляд скарги позивача на податкові повідомлення-рішення.
Листом від 12.11.2024 Головне управління ДПС у Дніпропетровській області повідомило позивача про те, що розглянуло запит позивача, а також надано квитанції АТ «Укрпошти» від 04.07.2025 з вказівкою на одержувача «Драйв Петрол», рекомендоване повідомлення про вручення з поміткою, що останнє підлягає поверненню, поштове відправлення № 4910707041995, адреса одержувача: м. Київ, вул. Братиславська, буд. 46-б, індекс 02160.
В матеріалах справи наявний трекінг поштового відправлення № 4910707041995.
21.11.2024 позивачем подано до ДПС України доповнення до скарги на податкові повідомлення-рішення.
Відповідно до Рішення ДПС України про результати розгляду скарги від 18.12.2024 винесені щодо позивача ППР залишені без змін, а скарга без задоволення. 
Позивачем також додано Z-звіти (фіскальні звітні чеки), а також довідки про зведені за добу підсумкові облікові дані щодо обсягів обігу (отримання/відпуску) та залишків пального на акцизному складі пального за період з 03.07.2023 по 26.09.2023.
Також в матеріалах справи наявний Договір оренди від 08.11.2022 № 56-ор, відповідно до якого ТОВ «Драй Петрол» орендує нежитлову будівлю (АЗС) за адресою: Дніпропетровська обл., Новомосковський р-н, с. Піщанка, 198-й кілометр траси М-18, четвертий пікет.
23.10.2025 в судовому засіданні була допитана свідок ОСОБА_4 в режимі відеоконференції. Так, свідок вказала, що перебувала у щорічні основній відпустці у період із 01.07.2024 по 04.07.2024, не могла бути присутня під час вручення акту про проведення фактичної перевірки 02.07.2024. 
Релевантні джерела права, оцінка та висновки суду.
Згідно з ст. 55 Конституції України кожному гарантовано право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.
Відповідно до ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до статті 67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом. 
Статтею 92 Конституції України визначено, що виключно законами України встановлюється, зокрема система оподаткування, податки і збори.
Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює та визначає Податковий кодекс України.
Згідно з п. 15.1 ст. 15 Податкового кодексу України (далі – ПК України) платниками податків визнаються фізичні особи (резиденти і нерезиденти України), юридичні особи (резиденти і нерезиденти України) та їх відокремлені підрозділи, які мають, одержують (передають) об`єкти оподаткування або провадять діяльність (операції), що є об`єктом оподаткування згідно з цим Кодексом або податковими законами, і на яких покладено обов`язок із сплати податків та зборів згідно з цим Кодексом.
Відповідно до пп. 16.1.4 п. 16.1 ст. 16 ПК України платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.
Згідно з п. 36.1 ст. 36 ПК України податковим обов`язком визнається обов`язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи.
Відповідно до п. 36.5 ст. 36 ПК України відповідальність за невиконання або неналежне виконання податкового обов`язку несе платник податків, крім випадків, визначених цим Кодексом або законами з питань митної справи.
Згідно з пп. 14.1.175 п. 14.1 ст. 14 ПК України податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.
Щодо підстав для проведення фактичної перевірки, суд зазначає, що відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює та визначає ПК України.
Підпунктом 41.1.1 пункту 41.1 статті 41 ПК України визначено, що контролюючими органами є податкові органи (центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, його територіальні органи) - щодо дотримання законодавства з питань оподаткування (крім випадків, визначених підпунктом 41.1.2 цього пункту, що відносяться до повноважень митних органів), законодавства з питань сплати єдиного внеску, а також щодо дотримання іншого законодавства, контроль за виконанням якого покладено на центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, чи його територіальні органи.
Згідно з підпунктом 19-1.1.16 пункту 19-1.1 статті 19-1 ПК України контролюючі органи здійснюють заходи щодо запобігання та виявлення порушень законодавства у сфері виробництва та обігу спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального.
Відповідно до підпункту 20.1.4 пункту 20.1 статті 20 ПК України контролюючі органи мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.
Згідно з пунктом 61.1 статті 61 ПК України податковий контроль - система заходів, що вживаються контролюючими органами та координуються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, з метою контролю правильності нарахування, повноти і своєчасності сплати податків і зборів, а також дотримання законодавства з питань регулювання обігу готівки, проведення розрахункових та касових операцій, патентування, ліцензування та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.
Способом здійснення такого контролю є, зокрема, інформаційно-аналітичне забезпечення діяльності контролюючих органів відповідно до підпункту 62.1.2 пункту 62.2 статті 62 ПК України.
Податковий контроль відповідно до підпункту 62.1.3 пункту 62.2 статті 62 ПК України здійснюється шляхом перевірок та звірок відповідно до вимог цього Кодексу, а також перевірок щодо дотримання законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, у порядку, встановленому законами України, що регулюють відповідну сферу правовідносин.
Умови, порядок допуску посадових осіб контролюючих органів до проведення фактичних перевірок, строки проведення перевірок та оформлення їх результатів визначені статтями 75, 80, 81 ПК України.
За змістом абзацу 1 пункту 75.1 статті 75 ПК України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.
Згідно з підпунктом 75.1.3 пункту 75.1 статті 75 ПК України фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).
Щодо підстав проведення фактичної перевірки.
Стаття 80 ПК України унормовує порядок проведення фактичної перевірки.
Згідно з пунктом 80.1 статті 80 ПК України фактична перевірка здійснюється без попередження платника податків. 
Підпункт 80.2.2 пункту 80.2 цієї статті передбачає, що перевірка може проводитися на підставі наказу керівника контролюючого органу, копія якого вручається платнику податків або його представнику під розписку до початку перевірки у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації від державних органів або органів місцевого самоврядування, яка свідчить про можливі порушення платником податків законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи, зокрема, щодо здійснення платниками податків розрахункових операцій, у тому числі із забезпеченням можливості проведення розрахунків за товари (послуги) з використанням електронних платіжних засобів, ведення касових операцій, наявності патентів, ліцензій та інших документів, контроль за наявністю яких покладено на контролюючі органи, виробництва та обігу підакцизних товарів.
За змістом наведених норм, фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника контролюючого органу, оформленого наказом, за умови наявності у контролюючого органу інформації, яка свідчить про можливі порушення платником податків податкової дисципліни у сферах здійснення розрахункових операцій, наявності чи відсутності відповідних дозвільних документів, контроль за наявністю яких покладено на контролюючі органи, виробництва та обігу підакцизних товарів.
Відповідно до абзацу третього пункту 81.1 статті 81 ПК України посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред`явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, зокрема, копії наказу про проведення перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) та у разі проведення перевірки в іншому місці - адреса об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична перевірка), підстави для проведення перевірки, визначені цим Кодексом, дата початку і тривалість перевірки, період діяльності, який буде перевірятися. Наказ про проведення перевірки є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу та скріплення печаткою контролюючого органу
Верховний Суд у складі судової палати з розгляду справ щодо податків, зборів та інших обов`язкових платежів Касаційного адміністративного суду ухвалив постанови від 26 березня 2024 року у справі № 420/9909/23, від 28 травня 2024 року у справі № 280/1431/23 у яких сформулював висновки, які мають забезпечити єдиний підхід у правозастосуванні підпунктів 80.2.2, 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 ПК України у взаємозв`язку із статтею 81 ПК України під час розгляду подібних спорів.
Так, у постанові від 26 березня 2024 року у справі № 420/9909/23 Верховний Суд зазначив, що аналіз підпункту 80.2.2 пункту 80.2 статті 80 ПК України дає підстави для висновку, що в ньому достатньою мірою розкривається як правова, так і фактична підстави для призначення фактичної перевірки, а саме - наявність/отримання інформації від визначеного кола суб`єктів щодо можливого допущеного порушення податкової дисципліни у сферах здійснення платниками податків розрахункових операцій, наявності чи відсутності відповідних дозвільних документів, контроль за наявністю яких покладено на контролюючі органи, виробництва та обігу підакцизних товарів.
Саме шляхом призначення і проведення фактичної перевірки контролюючий орган має з`ясувати питання дотримання суб`єктом господарювання податкової дисципліни у сфері, про можливі порушення у якій контролюючий орган отримав інформацію. Іншими словами, наявність/отримання інформації ще не свідчить про наявність підстав для притягнення суб`єкта господарювання до відповідальності, натомість, є підставою для здійснення податкового контролю задля перевірки отриманої/наявної інформації. Такий податковий контроль здійснюється шляхом прийняття рішення про проведення перевірки у формі наказу, вимоги до оформлення якого не передбачають обов`язку в повному обсязі розкрити в наказі на призначення перевірки зміст інформації та фактів, які вказують на можливе порушення платником податкового законодавства. Відсутня й імперативна вимога щодо розкриття конкретного порушення платником норм, а також про надання відповідних доказів такої несумлінної поведінки.
У випадку оскарження до суду платником наказу про призначення фактичної перевірки та/або прийнятого рішення податковим органом за наслідками такої перевірки, яка здійснена відповідно до підпункту 80.2.2 пункту 80.2 статті 80 ПК України з підстав не зазначення деталізованої інформації та фактів, які вказують на можливе порушення платником податкового законодавства, доказів цього, суд, здійснюючи розгляд справи та оцінюючи обставини, підстави позову, не позбавлений можливості встановити та перевірити наявність або відсутність такої інформації про ймовірні порушення, що є законодавчо встановленою передумовою та підставою для призначення такої перевірки.
Судова палата акцентувала увагу на наявності істотної різниці у критеріях оцінки правомірності наказу на предмет його підставності та/або оформлення, як наслідок, необхідності відмежування у спорах цієї категорії питання «наявності підстав для проведення перевірки» від питання «достатності відображення підстав для проведення перевірки у наказі» та/або «недоліків в оформленні рішення про проведення перевірки». Підстави для призначення будь-якої перевірки чітко закріплені у нормах ПК України, за наявності яких у контролюючих органів виникає безпосередньо право на проведення перевірки, тоді як відображення цих підстав у наказі про призначення перевірки фактично є формалізацією у письмовій формі права на проведення перевірки, яке вже виникло. Безумовно, формалізація підстави для проведення перевірки у наказі має відповідати вимогам абзацу третього пункту 81.1 статті 81 ПК України. Під час вирішення питання щодо правомірності призначення і проведення перевірки, зокрема фактичної, необхідно надавати оцінку достатності змісту наказу в контексті чіткого визначення у ньому правової (юридичної) підстави проведення такої перевірки та існування відповідної фактичної підстави, яка є передумовою для її проведення.
Саме шляхом призначення і проведення фактичної перевірки контролюючий орган має з`ясувати питання дотримання суб`єктом господарювання податкової дисципліни у сфері, про можливі порушення у якій контролюючий орган отримав інформацію. Іншими словами, наявність/отримання інформації ще не свідчить про наявність підстав для притягнення суб`єкта господарювання до відповідальності, натомість, є підставою для здійснення податкового контролю задля перевірки отриманої/наявної інформації. Такий податковий контроль здійснюється шляхом прийняття рішення про проведення перевірки у формі наказу, вимоги до оформлення якого не передбачають обов`язку в повному обсязі розкрити в наказі на призначення перевірки зміст інформації та фактів, які вказують на можливе порушення платником податкового законодавства. Відсутня й імперативна вимога щодо розкриття конкретного порушення платником норм, а також про надання відповідних доказів такої несумлінної поведінки.
Верховний Суд у постанові від 16.02.2026 у справі 520/22782/24 зазначив, що у випадку оскарження до суду платником наказу про призначення фактичної перевірки та/або прийнятого рішення податковим органом за наслідками такої перевірки, яка здійснена відповідно до підпункту 80.2.2 пункту 80.2 статті 80 ПК України з підстав не зазначення деталізованої інформації та фактів, які вказують на можливе порушення платником податкового законодавства, доказів цього, суд, здійснюючи розгляд справи та оцінюючи обставини, підстави позову, не позбавлений можливості встановити та перевірити наявність або відсутність такої інформації про ймовірні порушення, що є законодавчо встановленою передумовою та підставою для призначення такої перевірки.
Суд звертає увагу, що у наказі від 27.06.2024 №2645-п «Про проведення фактичної перевірки ТОВ «ДРАЙВ ПЕТРОЛ» підстави для призначення перевірки сформульовані таким чином: «» з метою здійснення контролю за дотриманням норм законодавства з питань регулювання готівки, здійснення платниками розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами), керуючись ст. 19', ст. 20, пп. 69.22 п, 69 підрозділу 10 розділу ХХ, пп. 75.1.3 п.75.1 ст.75, на підставі пп.80.2.2 п.80.2 ст.80 Податкового кодексу України».
Резолютивна частина наказу сформульована наступним чином: « 1. Провести фактичну перевірку ТОВ «ДРАЙВ ПЕТРОЛ» (ЄДРПОУ 44520690) за адресою: Дніпропетровська область, Новомосковський район, с. Піщанка, 198-й кілометр траси М-18, четвертий пікет щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами). Перевірку розпочати з 28.06. 2024 р. Тривалість - не більше 10 діб. Період діяльності, який перевіряється: з 01.10.2021 р. по дату завершення фактичної перевірки з урахуванням вимог ст. 102 Податкового кодексу України; 2. Оформити направлення проведення фактичної перевірки ТОВ «ДРАЙВ ПЕТРОЛ» (СДРПОУ 44520690) з додержанням вимог пп. 81.1 ст.81 Податкового кодексу України; 3. Координацію роботи виконання цього наказу покласти на начальних відділу фактичних перевірок управління податкового аудиту ГУ ДПС у Дніпропетровській області Сергія ПОЛОВИЦЮ, контроль на начальника управління податкового аудиту Головного управління ДПС у Дніпропетровській області Дениса МАКАРОВА».
Таким чином, судом встановлено, що Наказ ГУ ДПС у Дніпропетровській області про проведення фактичної перевірки позивача містить посилання на підпункт 80.2.2 пункту 80.2 статті 80 ПК України, однак не містить посилання на жодну фактичну підставу, не має вказівки на доповідну записку чи лист, чи будь-яку іншу інформацію, яка могла б бути підставою для проведення перевірки.
Разом з цим, Методичні рекомендації щодо порядку взаємодії між підрозділами органів ДПС при організації та проведенні перевірок, затверджені наказом ДПС від 04.09.2020 № 470 (зі змінами) (далі – Методичні рекомендації), передбачають, що наказ про проведення перевірки повинен містити не лише посилання на відповідну норму закону, а й конкретну підставу для її призначення. Відсутність у наказі такої підстави свідчить про його невідповідність вимогам законодавства.
Так, відповідно до абзацу другого п. 1.2.2. Методичних рекомендацій при організації проведення документальної позапланової (крім перевірок, визначених у підпункті 1.2.3 цього пункту) або фактичної перевірки обґрунтовані пропозиції щодо необхідності її проведення оформлюються доповідною запискою (висновком) за підписом керівника відповідного структурного підрозділу, який має інформацію, що може слугувати підставою для проведення документальної позапланової або фактичної перевірки відповідно до чинного законодавства.
Суд звертає увагу, що третьої особою у справі, а саме Головним управлінням ДПС у Дніпропетровській області до пояснень додано лист Державної податкової служби України від 31.01.2024 № 607/8 щодо здійснення контролю за дотриманням податкового законодавства суб`єктами господарювання. Також у листі зазначено, що інформацію про вжиті заходи необхідно надати у термін до 20.06.2024. 
Разом з тим, наказ про проведення фактичної перевірки позивача датований 27.06.2024.
Відповідно, суд дійшов висновку, що указана фактична перевірка не може вважатись такою, що була проведена на виконання листа ДПС України. 
Також, Головним управлінням ДПС у Дніпропетровській області долучено до додаткових пояснень доповідну записку із темою: «Про призначення фактичної перевірки ТОВ «Драйв Петрол». Указана доповідна записка скерована в.о. начальника ГУ ДПС у Дніпропетровській області від управління податкового аудиту ГУ ДПС у Дніпропетровській області. 
Водночас суд вважає за необхідне вказати, що вказаний документ не може бути допустимим доказом, оскільки не містить обов`язкових реквізитів, зокрема реєстраційного індексу документа, реєстраційного індексу резолюції, дати документа та дати резолюції. Відсутність дати документа взагалі унеможливлює його врахування.
Вимоги до документів, у тому числі наказів і доповідних записок, що створюються у паперовій формі, визначає Типова інструкція з діловодства в міністерствах, інших центральних та місцевих органах виконавчої влади, затверджена постановою Кабінету Міністрів України від 17 січня 2018 року № 55 (далі – Інструкція № 55).
Пунктами 9 і 15 розділу ІІ Інструкції № 55 передбачено, що під час підготовки організаційно-розпорядчих документів у паперовій формі працівники установ оформляють їх з урахуванням вимог ДСТУ 4163-2003. Документ повинен містити обов`язкові для його виду реквізити, розміщені в установленому порядку, а саме: найменування установи – автора документа, назву виду документа (крім листів), дату, реєстраційний індекс, заголовок до тексту, текст та підпис.
Відповідно до пункту 5.12 ДСТУ 4163-2003 “Вимоги до оформлювання документів”, реєстраційний індекс документа складається з його порядкового номера, який може доповнюватися індексом справи за номенклатурою, інформацією про кореспондента чи виконавця.
Абзац четвертий пункту 32 Інструкції № 55 визначає, що обов`язковому датуванню і підписанню підлягають усі службові відмітки на документах, пов`язані з їх проходженням та виконанням (резолюції, погодження, візи, відмітки про виконання й направлення документа до справи).
Згідно з пунктом 33 розділу ІІ Інструкції № 55, індексація документів полягає у присвоєнні їм умовних позначень – індексів, що надаються документам під час їх реєстрації. Присвоєння реєстраційного індексу здійснюється в автоматичному чи автоматизованому режимі за допомогою програмно-технічних засобів.
Вхідні, внутрішні, вихідні та інші документи незалежно від форми їх створення реєструються в системі електронного документообігу, а за її відсутності – у веб-модулі системи взаємодії (п. 38 Інструкції № 55). Для забезпечення такої реєстрації в автоматизованому режимі заповнюється реєстраційно-моніторингова картка, до якої вносяться всі обов`язкові, додаткові та за потреби інші реквізити документа (п. 39 Інструкції № 55). Реєстраційно-моніторингова картка створюється системою електронного документообігу у формі електронного документа (п. 40 Інструкції № 55).
Реєстрація документів проводиться централізовано службою діловодства. Структурні підрозділи установи реєструють створені ними доповідні та службові записки (п. 157 Інструкції № 55).
Крім того, пункт 104 Інструкції № 55 передбачає, що накази (розпорядження) нумеруються у порядку їх видання протягом календарного року, причому накази з основної діяльності, адміністративно-господарських та кадрових питань мають окрему нумерацію.
Отже, обов`язковими умовами чинності доповідної записки чи наказу є, зокрема, дата та реєстраційний індекс, які в даному випадку відсутні. Крім того, відсутні дата та інші реквізити на резолюції, що також є обов`язковими.
Підсумовуючи викладене, суд зазначає, що доповідна записка, надана третьою особою як підстава для проведення фактичної перевірки, не може вважатися належним та допустимим доказом, оскільки не містить обов`язкових реквізитів, визначених Інструкцією №55 та ДСТУ 4163-2003 (зокрема дати складання, реєстраційного індексу документа та резолюції). 
Суд повторно акцентує увагу на тому, що наказ від 27.06.2024 №2645-п «Про проведення фактичної перевірки ТОВ «ДРАЙВ ПЕТРОЛ» не містить посилання на жодну доповідну записку. Відтак, ця доповідна записка не приймається судом до уваги при вирішенні спору.
Таким чином, суд відхиляє доводи третьої особи та відповідача, що підставою проведення фактичної перевірка ТОВ «ДРАЙВ ПЕТРОЛ» були лист Державної податкової служби України від 31.01.2024 № 607/8 та надана суду доповідна записка без необхідних реквізитів офіційного документа.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 08.09.2021 у справі № 816/228/17 зазначила, що неправомірність дій контролюючого органу при призначенні і проведенні перевірки не може бути предметом окремого позову, але може бути підставами позову про визнання протиправними рішень, прийнятих за наслідками такої перевірки. Підставами для скасування таких рішень є не будь-які порушення, допущені під час призначення і проведення такої перевірки, а лише ті, що вплинули або об`єктивно могли вплинути на правильність висновків контролюючого органу за результатами такої перевірки та відповідно на обґрунтованість і законність прийнятого за результатами перевірки рішення. Отже, істотні порушення під час призначення перевірки є самостійною підставою для скасування податкових повідомлень-рішень.
Подібна правова позиція викладена й у постанові Верховного Суду від 21.02.2020 у справі № 826/17123/18, де наголошено, що платник податків, оскаржуючи наслідки перевірки, може посилатися на порушення контролюючим органом вимог законодавства щодо її призначення, якщо вважає, що вони зумовлюють протиправність прийнятих рішень.
У постанові від 18.12.2018 у справі № 820/4891/18 Верховний Суд визнав протиправним наказ про проведення фактичної перевірки, який містив лише загальне посилання на норми закону без зазначення конкретної фактичної підстави та без посилання на доповідну записку чи інший документ, що міг би обґрунтовувати необхідність перевірки.
Отже, наказ ГУ ДПС у Дніпропетровській області від 27.06.2024 №2645-п «Про проведення фактичної перевірки ТОВ «ДРАЙВ ПЕТРОЛ» не відповідає вимогам закону, оскільки не містить конкретної фактичної підстави для призначення перевірки та належного її обґрунтування. 
Оцінюючи таке порушення податкового органу на предмет його «істотності» чи «не істотності», суд дійшов висновку, що встановлення факту відсутності законної підстави для призначення перевірки зумовлює такий наслідок, як скасування рішень, прийнятих за її наслідками.
Так, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 08.09.2021 у справі № 816/228/17 зазначила, що неправомірність дій контролюючого органу при призначенні і проведенні перевірки не може бути предметом окремого позову, але може бути підставами позову про визнання протиправними рішень, прийнятих за наслідками такої перевірки. Підставами для скасування таких рішень є не будь-які порушення, допущені під час призначення і проведення такої перевірки, а лише ті, що вплинули або об`єктивно могли вплинути на правильність висновків контролюючого органу за результатами такої перевірки та відповідно на обґрунтованість і законність прийнятого за результатами перевірки рішення. Отже, істотні порушення під час призначення перевірки є самостійною підставою для скасування податкових повідомлень-рішень.
Подібна правова позиція викладена й у постанові Верховного Суду від 21.02.2020 у справі № 826/17123/18, де наголошено, що платник податків, оскаржуючи наслідки перевірки, може посилатися на порушення контролюючим органом вимог законодавства щодо її призначення, якщо вважає, що вони зумовлюють протиправність прийнятих рішень.
Також, суд зазначає, що у постанові Верховного Суду від 21 лютого 2020 року у справі № 826/17123/18 у складі судової палати з розгляду справ щодо податків, зборів та інших обов`язкових платежів Касаційного адміністративного суду, сформульований такий правий висновок: "оскаржуючи наслідки проведеної контролюючим органом перевірки у вигляді податкових повідомлень-рішень та інших рішень, платник податків не позбавлений можливості посилатись на порушення контролюючим органом вимог законодавства про проведення такої перевірки, якщо вважає, що вони зумовлюють протиправність таких податкових повідомлень-рішень. При цьому, таким підставам позову, за їх наявності, суди повинні надавати правову оцінку в першу чергу, а у разі, якщо вони не визнані судом такими, що тягнуть протиправність рішень, прийнятих за наслідками такої перевірки, - переходити до перевірки підстав позову щодо наявності порушень податкового та/або іншого законодавства".
У ще одній справі (постанова від 22 вересня 2020 року у справі № 520/8836/18), окрім наведених, палата з розгляду справ щодо податків, зборів та інших обов`язкових платежів Касаційного адміністративного суду обґрунтувала відсутність підстав до запропонованого колегією відступу від раніше висловленої правової позиції такими висновками: "перевірка є способом реалізації владних управлінських функцій контролюючим органом як суб`єктом владних повноважень, який зобов`язаний діяти тільки на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України та законами України. Невиконання вимог закону щодо підстави для проведення документальної позапланової перевірки призводить до визнання перевірки незаконною та не породжує правових наслідків такої перевірки, акт перевірки, виходячи із положень щодо допустимості доказів, закріплених частиною другою статті 74 Кодексу адміністративного судочинства України, не може визнаватися допустимим доказом у справі, оскільки одержаний з порушенням порядку, встановленого законом" та "встановлені судами обставини щодо протиправності призначення та проведення відповідачем перевірки, за наслідками якої і було прийнято оскаржуване податкове повідомлення - рішення, є достатніми для висновку про протиправність податкового повідомлення - рішення, а тому відсутня необхідність перевірки порушення позивачем пункту 181.1 статті 181 Податкового кодексу України, як підстави для донарахування суми грошового зобов`язання".
Отже, установивши таке порушення процедури проведення перевірки, наслідком якого є визнання протиправними її результатів, до аналізу інших обставин, суд не може переходити, з огляду на викладену вище сталу і послідовну практику Верховного Суду, відступу від якої у встановленому законом порядку не здійснювалося.
Таким чином, суд надалі не досліджує інші обставини, оскільки встановив істотне порушення порядку призначення фактичної перевірки, що є самостійною підставою для скасування рішень суб`єкта владних повноважень у цій справі.
Згідно з частиною першою статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Частиною першою статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до частини другої статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (частини перша та друга статті 76 Кодексу адміністративного судочинства України).
Згідно з частинами 1, 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.
Відповідно до положень статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Підсумовуючи викладене, суд зазначає, що за відсутності належного документа, що підтверджував би законні підстави для проведення перевірки, відповідач не довів правомірності її призначення та проведення, у зв`язку з чим суд дійшов висновку, що перевірка здійснена без достатніх правових підстав, а адміністративний позов підлягає задоволенню у повному обсязі.
Судові витрати по справі.
Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Під час звернення до суду позивачем був сплачений судовий збір у розмірі 30 280,00 грн. підтверджується платіжною інструкцією № ПП-17824 від 26.12.2024 року, копія якої долучена до матеріалів справи.
Враховуючи задоволення позову, вказана сума судового збору підлягає стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень – Головного управління Державної податкової служби України у м. Києві (адреса: 04116, місто Київ, вул. Шолуденка, будинок 33/19, код ЄДРПОУ 44116011).
На підставі наведеного та керуючись статтями 9, 14, 72-77, 78, 90, 139, 143, 205, 242-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд –
в и р і ш и в:
1. Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю “Драйв Петрол” (адреса місцезнаходження: 02161, м. Київ, вул. Братиславська, буд. 48Б, код ЄДРПОУ 44520690) до Головного управління Державної податкової служби України у м. Києві (адреса місцезнаходження: 04116, місто Київ, вул. Шолуденка, будинок 33/19, код ЄДРПОУ 44116011), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача, Головне управління Державної податкової служби у Дніпропетровській області (адреса місцезнаходження: 49005, Дніпропетровська обл., місто Дніпро, вул. Сімферопольська, будинок 17-А ЄДРПОУ 44118658) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень – рішень – задовольнити.
2. Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення № 1087830707 та № 1087840707 від 27.09.2024, 
3. Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю “Драйв Петрол” (адреса місцезнаходження: 02161, м. Київ, вул. Братиславська, буд. 48Б, код ЄДРПОУ 44520690) витрати по сплаті судового збору у розмірі 30 280 (тридцять тисяч двісті вісімдесят) грн 00 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної податкової служби у місті Києві (місцезнаходження: 04116, м. Київ, вул. Шолуденка, 33/19, код ЄДРПОУ 44116011).
4. Надіслати учасникам справи (їх представникам) копію судового рішення в порядку, передбаченому ч. 5 ст. 251 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Вісьтак М.Я.