ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и

14 квітня 2026 року 	м. Дніпро	справа № 160/19357/25	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді Шлай А.В. (доповідач),
суддів: Малиш Н.І., Кругового О.О., 
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 15 вересня 2025 р. (суддя Кальник В.В) в адміністративній справі №160/19357/25 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до суду із адміністративним позовом, в якому просила:
- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області №045750032918 від 10 червня 2025 р. про не зарахування їй до страхового стажу періоду навчання з 01 вересня 1993 р. по 11 березня 1994р. згідно записів трудової книжки колгоспника № НОМЕР_1 від 01 вересня 1992 р., а до пільгового стажу за Списком №2 період роботи згідно довідки №12/212 від 02 липня 2024 р., та про відмову у призначенні пільгової пенсії за віком за Списком №2, з дня виникнення права на призначення пенсії, а саме з 02 червня 2025 р.;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області зарахувати їй на день виникнення права на пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №2, тобто на 02 червня 2025 року, до страхового стажу період навчання з 01 вересня 1993 р. по 11 березня 1994р. згідно записів трудової книжки колгоспника № НОМЕР_1 від 01 вересня 1992 р., а до пільгового за Списком №2 період роботи згідно довідки №12/212 від 02 липня 2024 р., а саме з 21 березня 1994 р. по 07 листопада 2011 р., та на підставі її заяви, поданої в межах строку звернення, призначити з 02 червня 2025 р. їй пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №2 згідно з пунктом «б» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення».
В обгрунтування позовних вимог вказала, що має право на пільгову пенсію за віком за Списком №2 відповідно до пункту «б» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» в редакції, до внесення змін Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 02 березня 2015 р. №213-VIII. Водночас, відповідач протиправно відмовив їй у призначенні пенсії із посиланням на пункт 2 частини 2 статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" у зв`язку із відсутністю необхідного пільгового стажу та недосягненням пенсійного віку.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 15 вересня 2025р., ухваленим за результатами розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження, адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено частково. 
Судом:
- визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області №045750032918 від 10 червня 2025 р.;
- зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області зарахувати ОСОБА_1 до страхового стажу період навчання з 01 вересня 1993 р. по 11 березня 1994 р., а до пільгового стажу період роботи за Списком №2 з 21 березня 1994 р. по 07 листопада 2011 р.;
- зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 02 червня 2025 р. про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2.
В задоволенні решти позовних вимог відмовлено. 
У поданій апеляційній скарзі Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити в позовних вимогах ОСОБА_1 . 
В обгрунтування вимог апеляційної скарги вказано, що позивачці правомірно відмовлено у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до пункту 2 частини 2 статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" у зв`язку із відсутністю в неї необхідного пільгового стажу 10 років та недосягненням нею необхідного пенсійного віку 55 років. До страхового стажу позивачки не зараховано період навчання з 01 вересня 1993 р. по 11 березня 1994 р. згідно записів трудової книжки колгоспника № НОМЕР_1 від 01 вересня 1992 р., оскільки відсутня дата видачі диплома. До пільгового стажу за Списком №2 позивачці не зараховано період роботи з 21 березня 1994 р. по 07 листопада 2011 р. згідно довідки №12/212 від 02 липня 2024 р., оскільки вона не відповідає Додатку №5 до Порядку №637. Також, вказано про помилковість висновку суду першої інстанції щодо застосування у правовідносинах з приводу призначення позивачці пільгової пенсії за Списком №2 пункту "б" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення", а не пункту 2 частини 2 статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". 
Письмовий відзив на апеляційну скаргу від позивачки до суду апеляційної інстанції не надходив.
Розгляд апеляційної скарги здійснено в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, як це передбачено статтею 311 Кодексу адміністративного судочинства України.
Судом першої інстанції встановлено наступні обставини у справі.
ОСОБА_1 звернулась із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2, яка за принципом екстериторіальності розглянута Головним управління Пенсійного фонду України в Житомирській області та рішенням №045750032918 від 10 червня 2025 р. у призначенні пенсії відмовлено відповідно до пункту 2 частини 2 статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" у зв`язку із відсутністю необхідного пільгового стажу 10 років та недосягненням пенсійного віку 55 років. В рішенні вказано, що до страхового стажу позивачки не зараховано період навчання з 01 вересня 1993 р. по 11 березня 1994 р. згідно записів трудової книжки колгоспника № НОМЕР_1 від 01 вересня 1992 р., оскільки відсутня дата видачі диплома. До пільгового стажу за Списком №2 не зараховано період роботи з 21 березня 1994 р. по 07 листопада 2011 р. згідно довідки №12/212 від 02 липня 2024 р., оскільки вона не відповідає Додатку №5 до Порядку №637. 
Не погодившись із вказаним рішенням, ОСОБА_1 оскаржила його до суду. 
Частково задовольняючи адміністративний позов, суд першої інстанції виходив з того, що позивачці протиправно не враховано до її страхового стажу період навчання, а до пільгового за Списком №2 період роботи, враховуючи їх підтвердження записами її трудової книжки та уточнюючою довідкою. Також судом наголошено, що при вирішенні питання наявності у позивачки права на призначення пенсії за Списком №2, застосуванню підлягає саме пункт "б" ст.13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" в редакції до внесення змін Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 02 березня 2015 р. №213-VIII.
Здійснюючи перевірку оскарженого рішення суду першої інстанції, колегія суддів керується приписами статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідно до яких рішення суду повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Перевірка рішення здійснюється в межах доводів та вимог апеляційної скарги, як це передбачено статтею 308 Кодексу адміністративного судочинства України.
Щодо доводів апеляційної скарги про помилковість висновку суду першої інстанції в частині необхідності застосування у правовідносинах з приводу призначення позивачці пільгової пенсії за Списком №2 пункту "б" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" в редакції до внесення змін Законом України від 02 березня 2015 р. №213-VIII, замість пункту 2 частини 2 статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", то слід зазначити наступне. 
Пунктом «б» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» в редакції до 01 квітня 2015 р. визначено, що на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком N 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць: жінки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах.
Законом України №213-VIII, що набрав чинності 01 квітня 2015 р. внесено зміни до пункту «б» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та викладено його в наступній редакції: "На пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи - працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.
Пунктом 2 частини 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» в редакції Закону №2148-VIII (набав чинності 11 жовтня 2017 р.) визначено, що на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.
Рішенням Конституційного Суду України від 23 січня 2020 р. №1-р/2020, визнані неконституційними, зокрема, приписи статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" зі змінами, внесеними Законом №213-VIII. Стаття 13 в редакції Закону №213-VIII втрачає чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення. Застосуванню підлягає стаття 13, в редакції до внесення змін Законом № 213-VIII для осіб, які працювали до 1 квітня 2015 р. на посадах, визначених у вказаних нормах.
Отже, наявна колізія між нормою пункту "б" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" із урахуванням рішення Конституційного Суду №1-р/2020 від 23 січня 2020 р. та нормою статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» в редакції Закону №2148-VIII, що порушує вимогу «якості закону», передбачену Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 р., та не забезпечує адекватний захист від свавільного втручання публічних органів державної влади у майнові права заявника (рішення Європейського суду з прав людини від 14 жовтня 2010 р. у справі «Щокін проти України»).
Велика Палата Верховного Суду в постанові від 19 лютого 2020 р. у справі №520/15025/16-а (провадження № 11-1207апп19, пункт 56) сформувала правовий висновок, згідно з яким у разі існування неоднозначного або множинного тлумачення прав та обов`язків особи в національному законодавстві органи державної влади зобов`язані застосувати підхід, який був би найбільш сприятливим для особи.
Отже, колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги та погоджується із висновком суду першої інстанції, що при вирішенні питання наявності в позивачки права на призначення пенсії за віком за Списком №2, застосуванню підлягає саме норма пункту "б" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" в редакції, що діяла до 01 квітня 2015р.
Статтею 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" визначено, що основним документом, що підтверджує стаж є трудова книжка.
Пунктом 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 р. № 637 (далі Порядок №637) передбачено, що за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
Щодо доводів апеляційної скарги про те, що неможливо зарахувати позивачі до її страхового стажу період навчання згідно записів трудової книжки колгоспника серії НОМЕР_2 , оскільки відсутній запис про дату видачі диплома, то слід зазначити наступне.
Пунктом «д» частини 2 статті 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» передбачено, що до стажу роботи зараховується також навчання у вищих і середніх спеціальних навчальних закладах, в училищах і на курсах по підготовці кадрів, підвищенню кваліфікації та перекваліфікації, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі.
Запис №3 наявної в матеріалах справи копії трудової книжки колгоспника серії НОМЕР_2 підтверджує, що в період з 01 вересня 1993 р. по 11 березня 1994 р. ОСОБА_1 навчалася в СПТУ - 2. Даний запис містить номер диплома, однак не містить його дати (а.с. 31,32). Відсутність зазначення дати диплома в трудовій книжці, не спростовує факту її навчання у спірний період. 
Щодо доводів апеляційної скарги про відсутність підстав для зарахування до пільгового стажу позивачки за Списком №2 періоду її роботи з 21 березня 1994 р. по 07 листопада 2011 р., оскільки надана довідка №12/212 від 02 липня 2024 р. не відповідає Додатку №5 до Порядку №637, то слід зазначити наступне.
В матеріалах справи наявна довідка ПАТ "Нижньодніпровський трубопрокатний завод" №12/212 від 02 липня 2024 р. (а.с. 35), яка підтверджує, що ОСОБА_1 працювала на посадах, що передбачені Списком №2, а саме: в період з 21 березня 1994 р. по 06 жовтня 2010 р. та з 15 квітня 2011 р. по 07 листопада 2011 р. машиністом крану металургійного виробництва; в період з 07 жовтня 2010 р. по 14 квітня 2011 р. робітником та бригадиром, зайнятим обробленням та сортуванням металу та готової продукції. Вказана довідка оформлена відповідно Додатку 5 Порядку №637, а тому доводи апеляційної скарги у відповідній частині є безпідставними. 
Отже, суд апеляційної інстанції погоджується із висновком суду першої інстанції щодо протиправності рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області №045750032918 від 10 червня 2025 р. та наявності підстав для його скасування, із визначенням йому обов`язку зарахувати ОСОБА_1 до страхового стажу період навчання з 01 вересня 1993 р. по 11 березня 1994 р., а до пільгового за Списком №2 період роботи з 21 березня 1994 р. по 07 листопада 2011 р. та враховуючи приписи пункту «б» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» в редакції, до внесення змін Законом № 213-VIII повторно розглянути її заяву від 02 червня 2025 р. про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2. 
Оскільки доводи апеляційної скарги висновки суду першої інстанції не спростовують, відсутні підстави, передбачені статтею 317 Кодексу адміністративного судочинства України, для скасування ухваленого ним рішення. 
Керуючись статтями 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області - залишити без задоволення.
Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 15 вересня 2025р. в адміністративній справі №160/19357/25 - залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили 14 квітня 2026 р. і оскарженню в касаційному порядку не підлягає відповідно до пункту 2 частини 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України. 

Головуючий - суддя А.В. Шлай 

суддя Н.І. Малиш 

суддя О.О. Круговий