Справа № 161/9252/25 	Головуючий у 1 інстанції: Філюк Т. М. 	
Провадження № 22-ц/802/354/26  	  Доповідач: Федонюк  С. Ю.	

ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 березня 2026 року        місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого - судді Федонюк С. Ю.,
суддів - Матвійчук Л. В., Осіпука В. В.,
з участю:
секретаря судового засідання – Савчук О. В.,
представника позивача – Сакарінєн Л. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Приватне акціонерне товариство «Страхова група «ТАС», про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, за апеляційною скаргою відповідача ОСОБА_2 , поданою в її інтересах представником ОСОБА_3 , на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 01 грудня 2025 року,

В С Т А Н О В И В:

У травні 2025 року ОСОБА_1 звернувся до суду із даним позовом, мотивуючи вимоги тим, що 01.06.2024 року о 22.35 год у м. Луцьку по проспекту Соборності ОСОБА_2 , керуючи автомобілем «Peugeot 508», виконуючи поворот ліворуч на вул. Чорновола, не надала переваги в русі автомобілю «Volvo V50», р.н. НОМЕР_1 , який рухався у зустрічному напрямку,чим порушила вимоги п.п. 16.13 Правил дорожнього руху України, в результаті ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками.
Вказував, що постановою судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 28 червня 2024 року ОСОБА_2 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КупАП, та накладено на неї адміністративне стягнення.
Зазначав, що внаслідок даної ДТП його автомобіль «Volvo V50», р.н. НОМЕР_2 , зазнав значних пошкоджень. Вартість відновлювального ремонту автомобіля згідно з автотоварознавчим дослідженням (експертизою) №670178 від 11.08.2024 становить 608 394,10 грн, а ринкова вартість автомобіля до ДТП становить 319 234,48 грн. Вартість автомобіля в пошкодженому стані згідно зі звітом про вартість пошкодженого колісного транспортного засобу №70178/1 становить 88 012,11 грн. ПАТ «Страхова група «ТАС», де була застрахована цивільно-правова відповідальність відповідача як власника транспортного засобу «Peugeot 508», виплатило йому страхове відшкодування за шкоду, заподіяну належному його майну, в межах страхового ліміту відповідальності страховика у розмірі 160000 гривень. 
Враховуючи викладене, позивач вважав, що відповідач повинна відшкодувати йому решту суми збитку за фізично знищений транспортний засіб у розмірі 71 222, 37 грн (319 234,48 грн – 160000 грн. – 88012,11 грн).
Крім того, вказував, що внаслідок вказаної дорожньо-транспортної пригоди йому також завдано моральних збитків, які він оцінює в сумі 50 000 грн.
На підставі зазначеного ОСОБА_1 просив суд стягнути з відповідача матеріальну шкоду в сумі 71 222,37 грн та моральну шкоду в сумі 50000 грн, а також відшкодувати понесені судові витрати.
Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 01 грудня 2025 року позов задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 шкоду, заподіяну дорожньо-транспортною пригодою, в сумі 71 222, 37 грн у відшкодування майнової шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, та 5000 гривень моральної шкоди.
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 понесені витрати, пов`язані з оплатою судового збору, в сумі 761 грн 60 коп.
Не погодившись із даним рішенням суду, відповідач ОСОБА_2 через свого представника ОСОБА_4 подала апеляційну скаргу, в якій, покликаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просила його скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.
Обгрунтовуючи доводи апеляційної скарги, представник відповідача вважав, що позивачем при зверненні до суду із даним позовом не було надано належних доказів на підтвердження розміру спричиненої шкоди. Вказував на порушення судом норм процесуального права в частині долучення доказів у справі, які на думку відповідача, є недопустимими та подані з порушенням процесуального закону.
У відзиві на апеляційну скаргу представник позивача ОСОБА_1 адвокат Сакарінєн Л. В. вважає скаргу необґрунтованою, такою, що не містить доказів порушення судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права. Зазначала, що стороною позивача подано усі належні докази у строк, визначений ЦПК, а судом першої інстанції не порушено жодних норм процесуального права. Щодо додержання судом норм матеріального права при вирішенні питання про стягнення 5000 грн моральної шкоди, то зазначає, що суд з огляду на заявлений позивачем розмір моральної шкоди, зменшив його, однак сторона позивача погодилась із цим, оскільки суд правильно застосував закон. При цьому судом першої інстанції не порушено жодних норм матеріального чи процесуального права, відтак, просить суд відмовити в задоволенні апеляційної скарги, а рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 01.12.2025 в цій справі – залишити без змін.
09 березня 2026 року на адресу апеляційного суду надійшла заява представника відповідача, в якій він просив розгляд справи відкласти у зв`язку з його зайнятістю в іншому судовому провадженні та неможливості участі відповідача, яка перебуває за межами України.
Вивчивши доводи клопотання, пояснення представника позивача щодо заявленого клопотання, колегія суддів, відповідно до вимог ч. 2 ст. 372 ЦПК України, дійшла висновку про можливість розгляду справи у відсутності належно повідомленого відповідача та її представника.
Як зазначено в постанові КЦС ВС від 24.10.2024 № 752/8103/13-ц (61-6892св23), якщо представники сторін чи інших учасників судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.
Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, відзиву на апеляційну скаргу, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
Відповідно до положень частин 1, 2, 3, 5 статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції виходив із обставин ДТП, характеру пошкоджень ТЗ, який визнано фактично знищеним, із того, що відшкодуванню у даному випадку підлягає саме різниця між завданою матеріальною шкодою та отриманим позивачем страховим відшкодуванням у розмірі 71 222, 37 гривень. Вирішуючи питання щодо стягнення моральної шкоди, суд виходив із засад розумності і справедливості та викликаних наслідками, спричинених ДТП, зокрема обмеженнями у житті позивача, необхідності позивача в залученні додаткових зусиль для відновлення свого порушеного права, та визначив моральну шкоду в розмірі 5 000 грн.
Такі висновки суду відповідають обставинам справи та вимогам закону.
Судом установлено, що постановою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 28 червня 2024 року ОСОБА_2 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та накладено на неї адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 850 грн.
Відповідно до вказаної постанови суду 01 червня 2024 року о 22.35 год. в м. Луцьку по проспекту Соборності ОСОБА_2 , керуючи автомобілем «Peugeot 508», виконуючи поворот ліворуч на вул. Чорновола, не надала переваги в русі автомобілю «Volvo V50», р.н. НОМЕР_1 , який рухався у зустрічному напрямку, чим порушила вимоги п.п. 16.13 Правил дорожнього руху України, та спричинила ДТП, в результаті якої автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками.
Згідно зі звітом про визначення вартості матеріального збитку №670178 від 11 серпня 2024 року, складеного суб`єктом оціночної діяльності ОСОБА_5 на замовлення ПАТ «Страхова група «ТАС», вартість відновлювального ремонту автомобіля «Volvo V50», р.н. НОМЕР_1 , становить 608 394,10 грн, а ринкова вартість автомобіля до ДТП становить 319 234,48 грн. Отже, автомобіль фактично вважається фізично знищеним.
Також звітом про вартість пошкодженого колісного транспортного засобу №70178/1 від 11 серпня 2024 року визначена вартість автомобіля в пошкодженому стані, яка становить 88 012,11 грн.
Цивільно-правова відповідальність відповідачки була застрахована в Приватному акціонерному товаристві «Страхова Група «ТАС» за договором страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів ЕР219561163 від 22 лютого 2024 року.
Матеріалами справи також встановлено, що ПАТ «Страхова група «ТАС» здійснило виплату страхового відшкодування ОСОБА_1 в межах встановленого договором страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів ліміту – 160 000 грн.
Особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є, зокрема, втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки) (частина перша, пункт 1 частини другої статті 22 ЦК України).
Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Пунктом 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме, шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.
Відповідно до ст.1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі.
Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.
Згідно зі статтею 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана оплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
Відповідно до положень п. 22.1. ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.
До шкоди, заподіяної в результаті ДТП майну потерпілого, належить, зокрема, шкода, пов`язана з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу (стаття 28 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).
Як установлено ст.30 цього Закону, транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно зі звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди.  Якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди.
За правилами доказування, визначеними статтями 12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Відповідно до статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
Частиною першою статті 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.
Згідно з частиною другою статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.
Крім того, згідно з частиною другою статті 80 ЦПК України питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Разом з тим, слід зазначити, що частиною першою статті 106 ЦПК України передбачено, що учасник справи має право подати до суду висновок експерта, складений на його замовлення.
Відповідно до пункту 2 частини першої статті 103 ЦПК України суд призначає експертизу у справі за сукупності таких умов: сторонами (стороною) не надані відповідні висновки експертів із цих самих питань або висновки експертів викликають сумніви щодо їх правильності.
Згідно з частиною другою статті 113 ЦПК України, якщо висновок експерта буде визнано необґрунтованим або таким, що суперечить іншим матеріалам справи або викликає сумніви в його правильності, судом може бути призначена повторна експертиза, яка доручається іншому експертові (експертам).
Відповідачкою не доведено необґрунтованості чи суперечності звітів про вартість пошкодженого КТЗ № 70178/1 та матеріального збитку №70178 від 11 серпня 2024 року іншим матеріалам справи та не спростовано викладених у ньому обставин. Разом з тим, нею не було подано суду першої інстанції клопотань щодо призначення відповідних експертиз, а також не надано таких експертних висновків, виконаних на її замовлення, які би спростовували вказані звіти.
Встановивши, що автомобілю позивача спричинено пошкодження, чим завдано збитків, розмір яких підтверджується звітом про вартість пошкодженого колісного транспортного засобу №70178/1, вина відповідачки у дорожньо-транспортній пригоді підтверджується матеріалами справи, враховуючи, що позивач отримав страхове відшкодування в сумі 160 000,00 грн, що відповідає межі ліміту відповідальності страховика за майнову шкоду, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що позовні вимоги позивача про відшкодування майнової шкоди підлягають задоволенню у розмірі різниці між фактичним розміром завданої шкоди (матеріальним збитком) і сумою страхового відшкодування (319 234,48 грн – 160000 грн. – 88012,11 грн).
Колегія суддів зазначає, що суд першої інстанції правомірно вважав звіт про вартість пошкодженого колісного транспортного засобу №70178/1, виконаний суб`єктом оціночної діяльності ОСОБА_5 на замовлення страхової компанії, належним доказом вартості матеріального збитку, якого зазнав позивач, адже доводів на спростування таких встановлених обставин скаржниця не надала ані суду першої інстанції, ані при розгляді її апеляційної скарги.
До таких же правових висновків дійшов і Верховний Суд у своїх постановах від 22 квітня 2020 року у справі № 280/1222/17 та від 26 січня 2023 року у справі № 349/487/21.
Отже, доводи апеляційної скарги в цій частині щодо недоведеності позивачем вартості заподіяної майнової шкоди суд апеляційної інстанції відхиляє, як такі, що не ґрунтуються на вимогах закону і спростовуються матеріалами справи.
Покликання в апеляційній скарзі на порушення судом норм процесуального права, а саме щодо порядку подання доказів у справі, спростовуються матеріалами справи та не можуть бути підставою для скасування законного та обґрунтованого рішення суду першої інстанції.
Так, відповідач покликається на те, що суд прийняв докази, надані позивачем поза межами встановлених процесуальним законом строків, – після закінчення підготовчого засідання. Проте, вказані доводи суд не бере до уваги, так як вони не відповідають матеріалам справи, оскільки вбачається, що копії матеріалів страхової справи (звіти про вартість пошкодженого КТЗ та матеріального збитку), які були витребувані представником позивача, долучені до справи 21.07.2025, а підготовче судове засідання, яке кілька разів відкладалось, було закінчене 29.09.2025 та справу призначено до судового розгляду на 21.10.2025.
За таких обставин доводи скарги фактично зводяться до незгоди заявника із мотивами судового рішення, які наведені в його обґрунтуванні, а також до переоцінки доказів.
Згідно зі ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення – без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
На підставі наведеного колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права. Підстави для його зміни чи скасування відсутні.
Керуючись статтями 268, 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_2 , подану в її інтересах представником ОСОБА_3 , залишити без задоволення.
Рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 01 грудня 2025 року в даній справі залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її ухвалення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий-суддя

Судді: