ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/1100/26 Справа № 175/19963/25 	  	Суддя у 1-й інстанції - Лютая Г. Ю. Суддя у 2-й інстанції - Крот С. І.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

02 квітня 2026 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі: головуючого судді Крот С.І., розглянувши апеляційну скаргу захисника особи, що притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 - адвоката Білого І.М. на постанову Дніпровського районного суду Дніпропетровської області від 04 березня 2026 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в дохід держави у розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 17 000,00 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік, та стягнуто на користь держави судовий збір у розмірі 665,60 грн.,  

за участю:
захисника Білого І.М.,

ВСТАНОВИВ:

Згідно постанови Дніпровського районного суду Дніпропетровської області від 04 березня 2026 року ОСОБА_1 04 листопада 2025 року о 19.00 год. за адресою: м. Підгороднє, траса М-30, керував транспортним засобом Део, д.н.з. НОМЕР_1 , із явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме запах алкоголю з порожнини рота, хитка хода. Огляд на стан сп`яніння проводився за допомогою алкотестеру Драгер, тест 814, результат тесту 0.87 проміле, чим водій порушив п. 2.9.а Правил дорожнього руху України.
В апеляційній скарзі адвокат Білий І.М. просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови зазначивши, що повний текст постанови суду першої інстанції від 04 березня 2026 року він отримав 12 березня 2026 року через підсистему "Електронний суд".
Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги захисник посилається на те, що ОСОБА_1 не керував транспортним засобом, тому взагалі не мав обов`язку, передбаченого п.2.5 ПДР, проходити огляд на стан алкогольного сп`яніння. Стверджує, що ОСОБА_1 став жертвою залякувань і провокацій з боку працівників поліції. Зазначає, що 04 листопада 2025 року приблизно о 18:40-18:50 год. ОСОБА_1 разом із ОСОБА_2 їхав в м. Дніпро з м. Самар Дніпропетровської області на автомобілі Daewoo Lanos, д.н. НОМЕР_2 , належному ОСОБА_3 та під його ж керуванням. ОСОБА_1 перебував на передньому пасажирському сидінні. В указаний час зазначений автомобіль було зупинено на блок-посту, розташованому на трасі М30 між м. Підгороднє та м. Самар. Після перевірки військово - облікових документів, незважаючи на наявність у ОСОБА_1 відстрочки від мобілізації через наявність інвалідності, працівник поліції почав йому погрожувати, що не дивлячись на відстрочку, його доставлять до ТЦК та СП, звідки він потрапить в учбову частину ЗСУ, та з метою уникнення вказаної ситуації поліцейський запропонував ОСОБА_1 допомогти йому "зробити статистичний показник за ст.130 КУпАП", на що останній погодився. Після чого ОСОБА_1 слідував вказівкам інспектора, який вмикав бодікамеру лише за необхідності, продув газоаналізатор через вже розпакований мундштук, який був оброблений чимось спиртовмісним, через що результат огляду склав 0,87 проміле, після чого підписав усе, що просив поліцейський. Зауважує, що з долученого до справи відеозапису неможливо зробити висновок, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом, відеозапис не містить процедури огляду ОСОБА_1 , останній поводив себе адекватно, не виявляв ознак сп`яніння, про які зазначено в акті. Крім того, відеозапис не дає можливості достовірно встановити факт цілісності пакета, в якому знаходився мундштук до газоаналізатора, що прямо передбачено Інструкцією №1452/735. Вказує, що останнє калібрування алкотестера "ALCOTEST 6810", за допомогою якого ОСОБА_1 проходив огляд, було 04 грудня 2024 року, тобто більше ніж 6 місяців тому, як встановлено Інструкцією по експлуатації газоаналізатора. Зазначає, що фрагментарність відеозапису є порушенням з боку поліцейських "Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функцію фото- і кінозйомки, відеозапису", затвердженої наказом МВС України 18.12.2018 року №1026. Також посилається на те, що ОСОБА_1 не роз`яснено його права, у тому числі, право користуватися правовою допомогою, що чітко видно із відеозапису. Вказує, що суд першої інстанції не звернув увагу на те, що в силу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь, а недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.  
Суд апеляційної інстанції, заслухавши пояснення захисника особи, що притягується до адміністративної відповідальності, вивчивши матеріали справи та заявлене клопотання про поновлення пропущеного строку, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, а також причини пропуску строку на оскарження постанови, дійшов наступного висновку. 
Апеляційним судом встановлено, що оскаржувана постанова винесена 04 березня 2026 року, матеріали справи не містять відомостей про отримання постанови особою, яка притягається до адміністративної відповідальності та його захисником. З матеріалів справи слідує, що апеляційна скарга подана до суду першої інстанції 18 березня 2026 року, тобто з пропуском строку на апеляційне оскарження. Разом з тим, враховуючи, що матеріали справи не містять жодної інформації стосовно вручення учасникам справи копії повного тексту постанови суду 1-ої інстанції, а також вимоги п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, п. 8 ч. 3 ст. 129 Конституції України стосовно забезпечення апеляційного оскарження рішення суду та позицію колегії суддів Третьої судової палати Верховного Суду, яка викладена у постанові суду від 11 вересня 2019 року при розгляді справи №130/2448/16-к, відповідно до якої без повного тексту судового рішення особа позбавлена можливості надати належне обґрунтування апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що строк на апеляційне оскарження пропущений з поважних причин.
Мотивуючи винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, суд першої інстанції у мотивувальній частині постанови послався на те, що вина останнього у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, підтверджується матеріалами справи про адміністративне правопорушення, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення, направленням, відеозаписом, рапортом, актом, чеком, витягом з Резерв +.
Приймаючи рішення про визнання винуватості у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та накладення стягнення на ОСОБА_1 суддя першої інстанції допустив неповноту і однобічність у дослідженні доказів по справі та не розкрив їх суті, не дав їм належної оцінки, а лише формально вказав на них.
За приписами ст. 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні.
Відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП передбачається за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Відповідно до п. 2.9а Правил дорожнього руху України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Згідно із п. 1.10 ПДР України водієм є особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом).
В даному випадку об`єктивною стороною правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП, є саме керування транспортним засобом у стані сп`яніння (наркотичного чи алкогольного), а його суб`єктом є будь-яка особа, що досягла шістнадцятирічного віку (ст.12 КУпАП) на момент керування транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, які знижують їх увагу та швидкість реакції, незалежно від наявності чи відсутності посвідчення водія.
Однак, відповідно до відеозаписів з нагрудної камери поліцейських слідує, що фіксація розпочинається з моменту, коли працівник поліції спілкується з ОСОБА_1 в приміщенні. 
Поза увагою судді залишилось те, що матеріали справи не містять доказів, які б указували на те, що ОСОБА_1 04 листопада 2025 року о 19.00 год. за адресою: м. Підгороднє, траса М-30 керував транспортним засобом Daewoo Lanos, д.н. НОМЕР_2 .
Поліцейські, що здійснювали фіксацію зазначеної події із складанням у подальшому протоколу про адміністративне правопорушення, безпосередньо факт керування ОСОБА_1 зазначеним вище транспортним засобом не сприймали, тобто: ними безпосередньо цей автомобіль не зупинявся, очевидцями керування ОСОБА_1 цим автомобілем за інших обставин вони не були. 
Таким чином, об`єктивної фіксації керування автомобілем, зокрема: за допомогою камер спостереження, відео реєстраторів, портативних засобів зв`язку тощо матеріали справи не містять.
Наведене указує на те, що поліцейським на місці події факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом встановлений не був, а тому підстав для складання протоколу про адміністративне правопорушення у поліцейських не було, оскільки керування транспортним засобом є складовою ознакою об`єктивної сторони адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП. 
Склавши в порушення вимог ч.1 ст. 130, ст. 254 і ст. 256 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення і скерувавши його до суду, поліцейськими не було зазначено будь-яких доказів, якими би підтверджувався факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом, що є необхідним для притягнення його до відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП.
Апеляційний суд також зазначає, що згідно із ст.266 КУпАП огляд особи, яка керувала транспортним засобом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.
Згідно з ч.3 ст.266 КУпАП у разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.
Відповідно до ч.4 ст.266 КУпАП огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення. Огляд у закладі охорони здоров`я та складення висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського. Кожний випадок огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, у закладі охорони здоров`я реєструється в порядку, визначеному спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі охорони здоров`я.
Згідно з ч.5 ст.266 КУпАП огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.
Згідно з абз.2 п.5, п.6, п.8 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою КМУ від 17 грудня 2008 р. №1103, підтвердження стану сп`яніння в результаті огляду та згода водія транспортного засобу з результатами такого огляду є підставою для його притягнення згідно із законом до відповідальності. Водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я. У разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, в якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.
Відповідно до п.7 розділу І Інструкції огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС та МОЗ України №1425/735 від 09.11.2015 року у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 КУпАП.
Пунктами 8, 9 Інструкції та пунктами 7, 8 Порядку регламентовано, що з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, з метою забезпечення достовірності результатів огляду водіїв транспортних засобів, які мають бути оглянуті в закладах охорони здоров`я, поліцейський забезпечує доставку цих осіб до найближчого закладу охорони здоров`я не пізніше, ніж протягом двох годин з моменту виявлення підстав для його проведення.
Аналіз вказаних норм закону свідчить про те, що оформлення працівниками поліції направлення на медичний огляд до відповідного закладу охорони здоров`я у випадку відмови водія від проведення огляду з метою виявлення стану сп`яніння на місці зупинення транспортного засобу або незгоди з його результатами відповідно до встановленого порядку є обов`язковим. 
Однак, як вбачається з відеозапису події від 04.11.2025 року працівник поліції пропонує ОСОБА_1 пройти огляд за допомогою газоаналізатора, на що останній погодився та пройшов огляд, за результатами якого встановлено, що останній перебуває у стані алкогольного сп`яніння, результат становить 0.87 проміле. Після чого, ОСОБА_1 одразу висловив незгоду з результом пройденого огляду за допомогою приладу Драгер, зазначивши, що алкогольні напої не вживав, що працівники поліції проігнорували. 
Таким чином, поліцейський всупереч положенням ст.266 КУпАП, п.7 Розділу І Інструкції, п.п.6,8 Порядку не роз`яснив ОСОБА_1 право на висловлення незгоди з результатом пройденого огляду на місці зупинки транспортного засобу та право пройти повторний огляд на стан сп`яніння в медичному закладі і не доставив ОСОБА_1 для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я.
Всупереч вимог ст.266 КУпАП, а також положень згаданих вище Інструкції та Порядку, поліцейський обмежив ОСОБА_1 в його праві на повторне проходження огляду в медичному закладі після висловленої незгоди з результатом огляду, проведеного за допомогою приладу "Драгер", не направив ОСОБА_1 до медичного закладу, натомість склав протокол про адміністративне правопорушення.
Отже, поліцейськими при проведенні огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння не було дотримано вимог ст.266 КУпАП, Інструкції та Порядку щодо необхідності проведення огляду водія в закладі охорони здоров`я у разі незгоди водія з результатами огляду з використанням спеціальних технічних засобів з подальшим складанням протоколу про адміністративне правопорушення.
Оскільки огляд ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння проведений з порушенням вимог ст.266 КУпАП, він вважається недійсним.
Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Згідно зі ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності складу адміністративного правопорушення, який підтверджений належними та допустимими доказами.
Суд має обґрунтувати свої висновки лише доказами, які є достатньо переконливими, чітко сформульованими, тобто такими, які не залишають місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується зі стандартом доведення «поза розумним сумнівом», оскільки таке доведення може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою».
Адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтуються на конституційному принципі: презумпції невинуватості (ст. 62 Конституції України).
Тягар доведення складу адміністративного правопорушення покладається на адміністративний орган, разом з тим, особа, яка притягається до відповідальності, звільняється від обов`язку доводити свою причетність до скоєння правопорушення.
Враховуючи викладене, а також те, що в силу принципу презумпції невинуватості всі сумніви у винуватості особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь, апеляційний суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, не доведена поза розумним сумнівом допустимими та достовірними доказами.
Відповідно до п.1 ч.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності складу адміністративного правопорушення.
З урахуванням наведеного, апеляційна скарга підлягає задоволенню, оскаржувана постанова підлягає скасуванню, а провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП підлягає закриттю на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП за відсутністю складу даного адміністративного правопорушення в діях останнього. 
Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

ПОСТАНОВИВ:
Поновити захиснику особи, що притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 - адвокату Білому І.М. строк на апеляційне оскарження постанови Дніпровського районного суду Дніпропетровської області від 04 березня 2026 року.
Апеляційну скаргу захисника особи, що притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 - адвоката Білого І.М. - задовольнити.
Постанову Дніпровського районного суду Дніпропетровської області від 04 березня 2026 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП - скасувати.
Винести нову постанову, якою на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП закрити провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП у зв`язку з відсутністю в діях останнього складу адміністративного правопорушення.
Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Дніпровського
апеляційного суду      С.І.Крот