Справа № 308/7737/24

П О С Т А Н О В А
Іменем України

05 березня 2026 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі:
головуючої  – судді Кожух О.А.,
суддів  – Джуги С.Д., Собослоя Г.Г.,
за участі секретаря  – Плешинець З.П., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 18 жовтня 2024 року (головуюча суддя Зарева Н.І.) у справі № 308/7737/24 за позовом Акціонерного товариства «Акцент-Банк» до ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и в :

Короткий зміст позовних вимог

У квітні 2024 року АТ «Акцент-Банк» (далі: Банк, АТ «А-Банк») звернулося до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором. 
Позов мотивовано тим, що 20.05.2022 між АТ «Акцент-Банк» та ОСОБА_1 було укладено договір про надання банківських послуг, шляхом підписання останнім анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в «А-Банк».
Своїм підписом у анкеті-заяві ОСОБА_1 підтвердив, що підписана ним заява разом із Умовами та Правилами надання банківських послуг, Тарифами, Правилами користування основними умовами обслуговування і кредитування, розташованими в рекламному буклеті, становить договір про надання банківських послуг.
Також відповідач підписав паспорт споживчого кредиту «Кредитної картки «Зелена», простим електронним підписом, шляхом підтвердження дзвінком з номера телефону « НОМЕР_1 ».
ОСОБА_1 взяті на себе зобов`язання за договором належним чином не виконував, тому Банк нарахував йому заборгованість станом на 18.03.2024 у розмірі 18 547,76 гривень, з яких: 14 609,74 грн – заборгованість за кредитом, 3938,02 гривень – заборгованість за відсотками. 
Посилаючись на дані обставини, Банк просив суд стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 18 547,76 гривень та судові витрати.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції 

Рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 18.10.2024 позов Банку задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ «А-Банк» суму заборгованості за тілом кредиту за кредитним договором № б/н від 20.05.2022 у розмірі 14 609,74 грн.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ «А-БАНК» 2385,10 грн судового збору.
Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та Правила надання банківських послуг в банку, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату прострочених відсотків, надані банком Тарифи та витяг з Умов та Правил надання батьківських послуг не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із ОСОБА_1 кредитного договору, оскільки вони достовірно не підтверджують вказаних обставин. Тарифи і Умови та Правила, що розміщені на сайті позивача та містяться у матеріалах цієї справи, не містять підпису відповідача, суд прийшов до висновку, що їх не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами 20.05.2022, шляхом підписання анкети-заяви. Враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти у добровільному порядку банку не повернуті, а також вимоги частини другої статті 530 ЦК України, відповідно до якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, суд дійшов до висновку про те, що вимога позивача про стягнення з відповідача заборгованості за тілом кредиту в розмірі 14 609,74 грн підлягає задоволенню. Посилання позивача на підписання відповідачем паспорту споживчого кредиту, судом не взято до уваги, оскільки даний документ містить орієнтовні умови кредиту, не містить конкретних умов кредитування. 

Короткий зміст вимог та доводи апеляційної скарги

На це рішення подав апеляційну скаргу ОСОБА_1 . Посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального і процесуального права, просить рішення місцевого суду скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог Банку. 
Апеляційну скаргу обґрунтовано тим, що підпис на анкеті-заяві від 20.05.2022 йому не належить, він не отримував відзиву позивача, не отримував повістки та не був у судовому засіданні, у зв`язку з чим йому не було відомо про доцільність проведення почеркознавчої експертизи, тому він таке клопотання в суді першої інстанції не заявляв. З метою перевірки справжності підпису клієнта на анкеті-заяві скаржник вважав доцільним проведення почеркознавчої експертизи. Додані до позовної заяви копії паспорту відповідача та ідентифікаційного коду не завірені підписами клієнта, або уповноваженого працівника Банку. Це свідчить про те, що Банком не було дотримано процедури належної ідентифікації клієнта. Стосовно виписки про рух коштів по картковому рахунку зазначає, що відповідач жодного разу цей рахунок не поповнював, перекази від нього не надходили. Зазначає, що карткою, котру оформлено на ім`я ОСОБА_1 , ймовірно користувалася інша особа.

Позиція інших учасників справи

У відзиві на апеляційну скаргу, АТ «А-Банк», посилаючись на законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а судове рішення – без змін. Зокрема вказує, що договір від 20.05.2022 є укладеним, відповідачем підписано анкету-заяву від 20.05.2022, отримано кредитні кошти у розмірі 14 609,74 грн. Також Банк зазначає, що всі дії щодо використання відповідачем коштів, були здійснені з типового пристрою, на якому встановлено додаток – 23021RАА2Y Xiaomi. 

Основні процесуальні дії апеляційного суду 

Апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 відкрито ухвалою Закарпатського апеляційного суду від 02.06.2025 та ухвалою цього суду від 19.06.2025 призначено розгляд апеляційної скарги у порядку спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами без повідомлення учасників справи та без проведення судового засідання.
Після відкриття апеляційного провадження та призначення до розгляду апеляційної скарги в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи, з`ясовуючи обставини, на які посилаються учасники справи як на підставу своїх вимог і заперечень, колегія суддів з урахуванням конкретних обставин даної справи дійшла висновку про здійснення розгляду апеляційної скарги у судовому засіданні із повідомленням учасників справи. У зв`язку з цим ухвалою Закарпатського апеляційного суду від 22.08.2025 справу призначено до розгляду у суді апеляційної інстанції на 16.09.2025 у приміщенні Закарпатського апеляційного суду з повідомленням учасників справи. 
Ухвалою від 30.09.2025 витребувано від Ужгородської районної МСЕК оригінали документів, що містять вільні зразки підпису ОСОБА_1 , у кількості не менше ніж на 7 аркушах, що наближені за часом виконання до травня 2022 року. Витребувано від Департаменту соціальної політики Ужгородської міської ради оригінали документів, що містять вільні зразки підпису ОСОБА_1 у кількості не менше ніж на 7 аркушах, що наближені за часом виконання до травня 2022 року.
Ухвалою від 11.11.2025 було задоволено клопотання ОСОБА_1 та призначено у цивільній справі № 308/7737/24 судову почеркознавчу експертизу. Провадження у справі зупинено до отримання висновку судової експертизи.
Ухвалою від 18.12.2025 поновлено провадження у справі та витребувано від Акціонерного товариства «Акцент-Банк» оригінал документу – Анкету заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг в «А-Банк» від 20.05.2022, у якій клієнтом зазначено ОСОБА_1 
29.12.2025 на виконання ухвали апеляційного суду позивачем надано оригінал анкети заяви про приєднання до умов та правил надання банківських послуг від 20.05.2022.
Ухвалою від 30.12.2025 направлено справу для продовження проведення експертизи Закарпатському науково-дослідному експертно-криміналістичному центру МВС України. Провадження у справі зупинено до отримання висновку судової експертизи.
03.02.2026 до Закарпатського апеляційного суду надійшов висновок експерта від 28.01.2026 №СЕ/19/107-26/14277-ПЧ за результатами судової почеркознавчої експертизи, проведеної у справі №308/7737/24.
Ухвалою від 06.02.2026 поновлено провадження у справі та призначено справу до розгляду на 05.03.2026. 

Межі розгляду апеляційним судом, позиція суду

Відповідно до ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги (ч. 1). Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї (ч. 2). Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього (ч.3).
Оскільки АТ «А-Банк» рішення суду не оскаржило, тому апеляційний суд, з урахуванням принципу диспозитивності, перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги ОСОБА_1 у частині задоволення вимог про стягнення боргу за тілом кредиту у розмірі 14 609,74 грн, не роблячи висновків у частині відмови в задоволенні вимоги про стягнення заборгованості за відсотками в сумі 3938,02 грн.
Заслухавши суддю-доповідача, позицію представника апелянта, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Фактичні обставини та застосовані норми права

Встановлено та з матеріалів справи вбачається, що 20.05.2022 ОСОБА_1 підписав анкету-заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг в «А-Банк». 
Своїм підписом у анкеті-заяві ОСОБА_1 підтвердив, що підписана ним заява разом із Умовами та Правилами надання банківських послуг, Тарифами, Правилами користування основними умовами обслуговування і кредитування, розташованими в рекламному буклеті, становить договір про надання банківських послуг (а.с. 7).
Відповідно до довідки АТ «А-Банк» ОСОБА_1 (ІПН: НОМЕР_2 ) було видано наступні картки: НОМЕР_3 строком дії до 09/2028; НОМЕР_4 строком дії до 12/2028; НОМЕР_5 строком дії до 12/2031; НОМЕР_6 строком дії до 12/2031 (а.с. 15)
Згідно з довідкою АТ «А-Банк» за вказаним договором № SAMABWFC10075214919 від 20.05.2022 збільшено кредитний ліміт 07.04.2023 до 15 000 грн, 16.05.2023 зменшено кредитний ліміт до 14610,00 грн; 08.07.2023 зменшено кредитний ліміт до 13500 грн (а.с. 16).
Відповідач користувався кредитними коштами, вносив кошти на рахунок, використовував картку для розрахунків, зняття готівки, отримання переказів, що підтверджується наданими до справи випискою по картковому рахунку ( НОМЕР_7 за договором № SAMABWFC10075214919 від 20.05.2022), а також розрахунком заборгованості.
Згідно наданого Банком розрахунку заборгованості за договором станом на 18.03.2024 заборгованість ОСОБА_1 , зокрема, за отриманим тілом кредитом становить 14609,74 грн.
Посилання в апеляційній скарзі на те, що з виписки про рух коштів по картковому рахунку слідує, що відповідач жодного разу цей рахунок не поповнював, перекази від нього не надходили – є надуманими та безпідставними, не спростовують висновків місцевого суду щодо розміру заборгованості за тілом кредиту.
Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог – відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).
Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).
Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона – підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.
За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Як зазначалось вище, оскільки судом першої інстанції було відмовлено у стягненні відсотків та позивачем рішення суду в цій частині не оскаржувалось, апеляційний суд не робить висновків щодо правомірності нарахування позивачем процентів за користування кредитом та щодо відмови суду в задоволенні позовної вимоги банку про стягнення заборгованості за відсотками в сумі 3938,02 грн.
Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Апеляційним судом встановлено, що безпосередньо укладений між сторонами договір від 20.05.2022 у вигляді заяви-анкети, що підписана сторонами, не містить строку повернення кредиту.
Враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ «А- Банк» не повернуті, а також вимоги частини другої статті 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, тому суд вважає обгрунтованими вимоги про стягнення з боржника суми неповернутого тіла кредиту.
Аналогічну позицію неодноразово висловлено Верховним Судом, зокрема при розгляді справи № 342/180/17-ц (провадження № 14-131цс19) від 03.07.2019.
Згідно з ч. ч. 3, 4 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України.
Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
За ч. 1 ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
Відповідно до ч. 2 ст. 78 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
На підтвердження своїх позовних вимог Банк надав, зокрема, анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в «А-Банк» від 20.05.2022, в якій під анкетними даними відповідача, міститься підпис ОСОБА_1 .
Відповідачу було відомо про наявність судового провадження. У суді першої інстанції відповідач, заперечуючи підписання даної анкети-заяви від 20.05.2022, надавши копію паспорту, в якій наявний його підпис, посилався на зовнішню несхожість підписів.
Однак, самі по собі вказані посилання є голослівними, позаяк встановлення невідповідності підпису є предметом вирішення почеркознавчої експертизи, оскільки потребує спеціальних знань, а відповідачем не було надано належних, допустимих і достатніх доказів того, що підпис на анкеті-заяві від 20.05.2022 виконано не ОСОБА_1 , а іншою особою. 
В апеляційній скарзі відповідач заперечував факт підписання договору, вказуючи, що підпис у анкеті-заяві підроблений та йому не належить. Зазначав, що йому не було відомо про доцільність проведення почеркознавчої експертизи, тому він відповідне клопотання в суді першої інстанції не заявив, у зв`язку з чим просив апеляційний суд призначити судову почеркознавчу експертизу.
Ухвалою від 11.11.2025 за клопотанням ОСОБА_1 у даній справі було призначено судову почеркознавчу експертизу, на вирішення якої поставлено питання: Чи виконано підпис від імені ОСОБА_1 у Анкеті-заяві про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в А-Банку від 20 травня 2022 року (а.с. 7) ОСОБА_1 чи іншою особою?
03.02.2026 до Закарпатського апеляційного суду надійшов висновок експерта від 28.01.2026 №СЕ/19/107-26/14277-ПЧ за результатами судової почеркознавчої експертизи, проведеної у справі №308/7737/24. У заключній частині цього висновку зазначенно, що установити, ОСОБА_1 чи іншою особою виконано підпис у Анкеті-заяві про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в А-Банку від 20.05.2022 – не видається можливим, у зв`язку з несумісністю досліджуваного підпису та зразків за будовою транскрипції підпису (а.с. 199-205). 
У дослідницькій частині висновку зазначено, що при порівнянні досліджуваного підпису із умовно-вільними, вільними та експериментальними зразками підписів ОСОБА_1 (зображення 7-9), у жодному з випадків порівняння не встановлено комплексу ознак достатнього для якого-небудь категоричного чи ймовірного висновку, що пояснюється несумісністю транскрипції досліджуваного підпису із зразками підписів ОСОБА_1 (зображення 7-9). 
Судова колегія зауважує, що висновок експерта від 28.01.2026 №СЕ/19/107-26/14277-ПЧ, у якому зазначено, що «неможливо встановити, чи виконано підпис позичальником чи іншою особою» – не спростовує факту підписання документа відповідачем, не є доказом підроблення підпису, не підтверджує факту підписання документу іншою особою.
Отже, ОСОБА_1 не доведено належними й допустимими доказами, що підпис в анкеті-заяві від 20.05.2022 виконано не ним, а іншою особою, не підтверджено обставин, за яких такий договір містив би ознаки неукладеного. Також відповідачем не спростовано презумпцію правомірності вказаного правочину, не надано судового рішення про визнання правочину недійсним.
Велика Палата Верховного Суду неодноразово наголошувала на необхідності застосування передбачених процесуальним законом стандартів доказування та зазначала, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, цей принцип передбачає покладення тягаря доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язку вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний. Тобто певна обставина не може вважатися доведеною, допоки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс (пункт 81 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі № 129/1033/13-ц, провадження № 14-400цс19; пункт 9.58 постанови Великої Палати Верховного Суду від 16 листопада 2021 року у справі № 904/2104/19, провадження № 12-57гс21).
Апеляційний суд, враховуючи стандарт вірогідності доказування, оцінює обставини справи, зокрема вищевказаний висновок експерта від 28.01.2026, у сукупності з іншими доказами – фактом відкриття на ім`я ОСОБА_1 банківського рахунку НОМЕР_7 , рухом коштів за цим рахунком, який підтверджено наявною у справі випискою по картці, згідно з якою ОСОБА_1 користувався кредитними коштами, вносив кошти на рахунок, використовував картку для зняття готівки, отримання переказів, проведення розрахунків, котрі за місцем їх проведення узгоджуються із зареєстрованим місцем проживання відповідача, підписанням анкети-заяви від 20.05.2022, фактом видачі ОСОБА_1 платіжних карток: 4323357028519813 строком дії до 09/2028; НОМЕР_4 строком дії до 12/2028; НОМЕР_5 строком дії до 12/2031; 4323347389715266 строком дії до 12/2031, тієї обставини, що ОСОБА_1 не надав доказів звернення до правоохоронних органів щодо факту укладення договору від його імені іншою особою, на який посилався в апеляційній скарзі; не звертався до суду із позовом про визнання спірного правочину недійсним. 
За таких обставин, у встановленому процесуальному порядку відповідачем не спростовано факту підписання анкети-заяви ОСОБА_1 , не доведено погашення заборгованості за тілом кредиту в розмірі 14 609,74 грн.
Таким чином, оскільки фактично отримані та використані відповідачем кошти у добровільному порядку банку не повернуті, а також враховуючи вимоги частини другої статті 530 ЦК України, відповідно до якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що вимога позивача про стягнення з відповідача заборгованості за тілом кредиту в розмірі 14 609,74 грн підлягає задоволенню.
Такі висновки суду відповідають правовій позиції, викладеній у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17, провадження № 14-131 цс 19.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги висновків місцевого суду не спростовують. Судове рішення ухвалено судом першої інстанції з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому, у відповідності до ст. 375 ЦПК України, апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а судове рішення – залишити без змін.
Керуючись ст. ст. 367, 368, п.2 ч. 1 ст. 374, п. п. 3, 4 ст. 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд, 

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – залишити без задоволення.
Рішення на рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 18 жовтня 2024 року – залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення. Касаційну скаргу на постанову апеляційного суду може бути подано безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повне судове рішення складено 10 березня 2026 року.

Головуюча:  

Судді: