Справа № 559/283/26 
Провадження № 3/559/268/2026 

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31.03.2026   м. Дубно
Суддя Дубенського міськрайонного суду Рівненської області Томілін Олексій Миколайович, при секретарях Костюк Н.С., Солімчук М.Р., за участю захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , - адвоката Леонтьєва О.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дубно справу про адміністративне правопорушення щодо притягнення до адміністративної відповідальності
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , військовослужбовця, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
за ч.5 ст.126, ч.2 ст.130 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:
Згідно з протоколами серії ЕПР1 №572389 від 22.01.2026, серії ЕПР1 №572384 від 22.01.2026, 22.01.2026 о 04:31 год. ОСОБА_1 , будучи особою, яка позбавлена права керування транспортним засобом, та будучи особою, яка скоїла протягом року адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП, повторно протягом року, керував т/з Фольксваген Джетта, номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками наркотичного сп`яніння (звужені зіниці, які не реагують на світло, поведінка що не відповідає обстановці, неприродна блідість, виражене тремтіння пальців рук), у с.Панталія на а/д М-06 Київ-Чоп 373 км. Від проходження огляду у медичному закладі для визначення стану наркотичного сп`яніння ОСОБА_1 відмовився.
ОСОБА_1 інкримінується порушення вимог п.п.2.1а, 2.5 Правил дорожнього руху та вчинення адміністративних правопорушень, які передбачені ч.5 ст.126, ч.2 ст.130 КУпАП.
ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, його захисник не заперечував проти розгляду справи у відсутність ОСОБА_1 .
Статтею 268 КУпАП не передбачено обов`язкової присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності за ст.ст. 126, 130 КУпАП, у випадку, якщо вона сповіщена про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.
Захисник адвокат Леонтьєв О.В. у судовому засіданні заперечував вину підзахисного у вчиненні інкримінованих правопорушень, оскільки, на його думку, відсутні докази позбавлення ОСОБА_1 права керування транспортним засобом, що виключає відповідальність за ч.5 ст.126 КУпАП. Також захисник пояснив, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом Фольксваген Джетта вночі по а/д Київ-Чоп, в автомобілі знаходилося 4 осіб. Автомобіль був зупинений працівниками поліції, які запідозрили, що ОСОБА_1 перебував у стані наркотичного сп`яніння, що останній заперечує. ОСОБА_1 погодився проїхати у лікарню для проведення медичного огляду для визначення стану сп`яніння, проте працівники поліції сказали, що якщо він відмовиться, їх відразу відпустять. Враховуючи вищевикладене, захисник просив закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю у діях ОСОБА_1 складу інкримінованих правопорушень.
Згідно з ч. 2 ст. 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Згідно зі ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Відповідно до ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення є зокрема всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її у точній відповідності із законом.
У ст. 280 КУпАП зазначається, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Відповідно до загальних положень ПДР ці правила відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Кожний учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що й інші учасники виконують ці Правила. Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків. Особа, яка створила такі умови, зобов`язана негайно вжити заходів до забезпечення безпеки дорожнього руху на цій ділянці дороги та вжити всіх можливих заходів до усунення перешкод, а якщо це неможливо, попередити про них інших учасників дорожнього руху.
Пунктом 2.1 а ПДР передбачено, що водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі  посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.
Ч.5 ст.126 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за повторне протягом року вчинення порушень, передбачених частинами другою - четвертою цієї статті. Ч.4 ст.126 КУпАП передбачена відповідальність за керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами. 
За диспозицією ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачається адміністративна відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Ч.2 ст.130 передбачає відповідальність за повторне протягом року вчинення будь-якого з порушень, передбачених частиною першою цієї статті.
Пунктом 2.5 ПДР України передбачено, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Згідно із ч.ч. 1, 2, 3 ст. 266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами, річковими або маломірними суднами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, річковими або маломірними суднами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.
Огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.
У разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється.
За п. 2 «Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду» (далі за текстом постанови – «Порядок направлення водіїв для огляду»), затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року № 1103, огляду підлягають водії транспортних засобів, щодо яких в поліцейського є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі - стан сп`яніння), згідно з ознаки такого стану, установленими МОЗ і МВС.
Відповідно до п. 3 «Порядку направлення водіїв для огляду» огляд проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ і Держспоживстандартом або лікарем закладу охорони здоров`я.
Згідно із п. 6 розділу І «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», яка затверджена Наказ Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015 № 1452/735 (далі за текстом постанови Інструкція): огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі – спеціальні технічні засоби); лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря – фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).
Підставою залучення суб`єкта правопорушення до юридичної відповідальності є наявність в його діях складу правопорушення як сукупності передбачених законом об`єктивних і суб`єктивних ознак діяння, які характеризують (визначають) його як правопорушення (об`єкт, об`єктивна сторона, суб`єкт, суб`єктивна сторона).
Об`єктивна сторона правопорушення – це сукупність ознак, що характеризують зовнішню сторону складу правопорушення, тобто об`єктивні ознаки зовнішнього прояву правопорушення й об`єктивних умов його здійснення. Обов`язковими ознаками об`єктивної сторони правопорушення є наявність діяння (суспільно небезпечного або шкідливого), причинний зв`язок, наслідки (суспільно небезпечні або шкідливі) діяння.
Об`єктивною стороною правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП, у даному випадку є повторне протягом року керування транспортним засобом у стані сп`яніння або відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння.
Об`єктивною стороною правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП, є повторне протягом року керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами.
Таким чином, для того, щоб визначити, чи є в діях водія об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП, необхідно встановити наявність наступних ознак, за якими може наставати адміністративна відповідальність, це – повторне протягом року керування транспортирним засобом (виконання функцій водія під час руху такого засобу) та перебування водія у стані сп`яніння під час керування або його відмову від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння. А для того, щоб визначити, чи є в діях водія об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП, необхідно встановити наявність одночасно наступних ознак, за якими може наставати адміністративна відповідальність, це: повторне протягом року керування транспортирним засобом (виконання функцій водія під час руху такого засобу); позбавлення такої особи права керування транспортними засобами.
Так, сторона захисту не заперечує, що ОСОБА_1 дійсно керував транспортним засобом.
У той же час, ознайомившись з матеріалами справи, суд приходить до висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП, як про це зазначено поліцейськими у протоколі. 
Згідно пункту 1 Розділу 7 Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженій наказом МВС України від 07.11.2017 № 1395 (далі - Інструкція) повторним відповідно до статті 35 КУпАП визнається вчинене особою протягом року однорідне правопорушення, за яке її вже було піддано адміністративному стягненню.
Поліцейський, який подає матеріали до розгляду, готує довідку про наявність повторності вчинення адміністративного правопорушення, отримання (неотримання) особою за місцем її проживання посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, а за матеріалами про адміністративні правопорушення, передбачені частинами другою та третьою статті 130 КУпАП, - довідку про належність транспортного засобу (п. 4 Розділу 7 Інструкції)
Згідно з п. 5 Розділу 7 Інструкції вбачається, що у разі встановлення повторності правопорушення до протоколу (якщо протокол складається) долучається довідка, у якій міститься інформація про дату вчинення попереднього адміністративного правопорушення і прийняте в справі рішення.
З аналізу вказаних норм, та з урахуванням положень ст. 221 та ст. 276 КУпАП вбачається, що повторне вчинення правопорушення за ст. 130 КУпАП має місце у випадку, якщо особою вчинено однорідне правопорушення протягом року, за яке її вже було піддано адміністративному стягненню постановою суду за місцем вчинення правопорушення, яка набрала законної сили.
До матеріалів справи долучено довідку «Адмінпрактики», щодо інформації про дату вчинення попереднього адміністративного правопорушення і прийняте у справі рішення.
Згідно з постановою Шевченківського районного суду м.Львова від 10.12.2024 ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за правопорушення, вчинене ним 17.09.2024 за ч.1 ст.130 КУпАП, та піддано адміністративному стягненню, зокрема, позбавлено права керування т/з на 1 рік. 
Як вбачається із протоколу серії ЕПР1 №572389 від 22.01.2026, ОСОБА_1 22.01.2026 повторно протягом року, керував т/з Фольксваген Джетта, номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками наркотичного сп`яніння (звужені зіниці, які не реагують на світло, поведінка що не відповідає обстановці, неприродна блідість, виражене тремтіння пальців рук), у с.Панталія на а/д М-06 Київ-Чоп 373 км. Від проходження огляду у медичному закладі для визначення стану наркотичного сп`яніння ОСОБА_1 відмовився, чим порушив п. 2.5 ПДР.
Оскільки ОСОБА_1 попереднє правопорушення, за яке його було піддано адміністративному стягненню за ч.1 ст.130 КУпАП, було вчинене ним 17.09.2024, а інкриміноване правопорушення вчинене 22.01.2026, тому відсутня повторність вчинення правопорушення, передбаченого ст.130 КУпАП, з огляду на невірну кваліфікацію поліцейськими дій ОСОБА_1 , а саме щодо повторності вчинення однорідного правопорушення.
Однак судом встановлено, що в діях ОСОБА_1 вбачаються ознаки вчинення адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Кодекс України про адміністративне правопорушення не містить норми, яка б передбачала перекваліфікацію дій особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, тому суд приходить до висновку, що у даному випадку необхідно застосувати аналогію закону, як засіб заповнення прогалини у законодавстві, який полягає у застосуванні врегульованих конкретною нормою правовідносин, норми закону, що регламентує подібні відносини у кримінальному процесуальному законодавстві.
Відповідно до ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права.
Конституційний Суд України у пункті 3.4 Рішення від 11.10.2011 №10-рп/2011 зазначає, що з аналізу положень міжнародних актів, наведених у Рішенні, не вбачається різниці між кримінальними та адміністративними протиправними діяннями, оскільки вони охоплюються загальним поняттям «правопорушення».
У пункті 3.6 цього рішення Конституційний Суд України вказує, що відмінність адміністративного правопорушення від злочину полягає, насамперед, у тому, що воно є менш суспільно небезпечним. У цьому ж Рішенні Конституційний Суд України поширює певні гарантії кримінального процесу і на процес притягнення особи до адміністративної відповідальності.
Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» встановлено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.
У пункті 21 рішення ЄСПЛ у справі «Надточій проти України» від 15 травня 2008 року (заява N 7460/03) зазначено, що Уряд України визнав карний кримінально-правовий характер Кодексу України про адміністративні правопорушення.
Враховуючи практику Європейського суду з прав людини, справи про адміністративні правопорушення, враховуючи, зокрема, розмір та характер стягнень, для цілей статті 6 ЄКПЛ належать до справ із обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення. Відтак, на дану категорію справ поширюються гарантії статті 6 ЄКПЛ.
Згідно з вимогами ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Україною 17.07.1997, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
Відповідно до ст. 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, нікого не може бути визнано винним у вчиненні будь-якого кримінального правопорушення на підставі будь-якої дії чи бездіяльності, яка на час її вчинення не становила кримінального правопорушення, згідно з національним законом або міжнародним правом; також не може бути призначене суворіше покарання ніж те, що підлягало застосуванню на час вчинення кримінального правопорушення.
З метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.
Таким чином, суд приходить до висновку, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. Перекваліфікація дій не порушує права останнього та не погіршує його становище.
Так, винуватість ОСОБА_1 у скоєнні адміністративних правопорушень, які передбачені ч.5 ст.126, ч.1 ст.130 КУпАП, підтверджується наступними дослідженими судом доказами:
- вищенаведеною постановою Шевченківського районного суду м.Львова від 10.12.2024, якою ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за правопорушення, вчинене ним 17.09.2024 за ч.1 ст.130 КУпАП, та піддано адміністративному стягненню, зокрема, позбавлено права керування т/з на 1 рік; 
- відомостями з адмінпрактики про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.4 ст.126 КУпАП постановою від 19.11.2025;
- направленням ОСОБА_1 до медичного закладу для проходження медичного огляду для встановлення стану наркотичного сп`яніння, який не проводився у зв`язку з відмовою ОСОБА_1 ;
- відеозаписом з реєстраторів поліцейських. 
Зазначені в протоколах обставини в цілому узгоджуються з даними, викладеними в матеріалах справи та дослідженими судом доказами, з яких вбачається, що ОСОБА_1 порушив п.п.2.1а, 2.5 Правил дорожнього руху та вчинив адміністративні правопорушення, передбачені ч.5 ст.126, ч.1 ст.130 КУпАП.
Суд не приймає доводи сторони захисту щодо відсутності відомостей про позбавлення ОСОБА_1 права керування т/з, оскільки такі відомості підтверджуються постановою Шевченківського районного суду м.Львова від 10.12.2024, яка є у відкритому доступі у ЄДРСР та долучена судом до матеріалів справи. Крім того, з дослідженого відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 було відомо про вказане рішення суду, про що він і заявив поліцейським, вказавши, що позбавлений права керування т/з. Суд також не приймає доводи сторони захисту про те, що ОСОБА_1 не відмовлявся від проходження огляду у медичному закладі для визначення стану сп`яніння, оскільки це також спростовується дослідженим відеозаписом з місця події, на якому чітко зафіксовано відмову ОСОБА_1 від проходження такого огляду. Суд розцінює таку позицію, як намагання ОСОБА_1 уникнути відповідальності за вчинене.
Докази, які містяться у матеріалах справи, є належними, допустимими та достовірними, оскільки вони здобуті з додержанням процесуальної процедури, не суперечать фактичним обставинам справи і об`єктивно узгоджуються між собою, а їх сукупність є достатньою для прийняття рішення по справі.
Таким чином, виходячи з досліджених у своїй сукупності доказів, зібраних у цій справі, які є узгодженими між собою та відповідають критеріям належності й допустимості доказів, а також керуючись принципом «поза розумним сумнівом», який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту» (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011 року), судом встановлено, що 22.01.2026 о 04:31 год. ОСОБА_1 , будучи особою, яка позбавлена права керування транспортним засобом, повторно протягом року керував т/з Фольксваген Джетта, номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками наркотичного сп`яніння (звужені зіниці, які не реагують на світло, поведінка що не відповідає обстановці, неприродна блідість, виражене тремтіння пальців рук), у с.Панталія на а/д М-06 Київ-Чоп 373 км. Від проходження огляду у медичному закладі для визначення стану наркотичного сп`яніння ОСОБА_1 відмовився. А отже в його діях наявний склад адміністративних правопорушень, передбачених ч.5 ст.126, ч.1 ст.130 КУпАП.
Терміни притягнення до адміністративної відповідальності не збігли. Підстав, що виключають адміністративну відповідальність згідно зі ст. 17 КУпАП, у справі не встановлено.
Згідно з положеннями ст. 23 КУпАП, адміністративні стягнення є мірою відповідальності і застосовуються з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобіганню вчинення нових правопорушень, як самим правопорушником, так і іншими особами.
Отже, стягнення є засобом впливу на свідомість правопорушника і головна його мета – виховання порушника, формування у нього законослухняної поведінки, у зв`язку із чим своєчасне застосування заходів стягнення за адміністративні правопорушення є засобом запобігання суспільно небезпечних діянь.
Суд враховує, що велика кількість дорожньо-транспортних пригод з тяжкими наслідками відбувається саме через нехтування учасниками дорожнього руху Правилами дорожнього руху, особливо у стані алкогольного чи наркотичного сп`яніння. Безпека руху це зобов`язання водія не тільки по відношенню до себе, але й до інших учасників руху, оскільки порушення учасниками дорожнього руху правил безпеки руху, як правило, призводить до непередбачуваних наслідків, зокрема загрози життю та здоров`ю громадян, пошкодження майна тощо.
При цьому, відповідно до ч.2 ст.36 КУпАП, якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених. До основного стягнення в цьому разі може бути приєднано одне з додаткових стягнень, передбачених статтями про відповідальність за будь-яке з вчинених правопорушень.
Враховуючи характер вчинених правопорушень, особу ОСОБА_1 , ступінь його вини, відсутність пом`якшуючих та обтяжуючих обставин, суддя вважає за необхідне накласти на нього із застосуванням ст. 36 КУпАП адміністративне стягнення у виді штрафу із позбавленням права керування транспортними засобами в межах санкції ч. 5 ст. 126 КУпАП, оскільки відповідне правопорушення є більш серйозним із числа вчинених. 
Відповідно до ст. 40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення. Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом.
За таких обставин, відповідно до ст. 4 Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 із ОСОБА_1 підлягає стягненню судовий збір на користь держави в розмірі 665,60 грн.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 7-9, 23, 24, 27, 30, 33-36, 401, 126, 130, 245,251,252,266, 268, 280, 283, 284 КУпАП, суддя

ПОСТАНОВИВ:
Визнати ОСОБА_1 винуватим у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.5 ст.126, ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,та накласти на нього із застосуванням ст.36 КУпАП адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 40800 грн., в дохід Держави із позбавленням його права керування транспортними засобами строком на 5 років без оплатного вилучення транспортного засобу.
Стягнути із ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 665,60 грн.
Роз`яснити, що в разі несплати штрафу в добровільному порядку в п`ятнадцятиденний строк із дня вручення копії постанови сума штрафу буде стягнута в порядку примусового виконання постанови у подвійному розмірі.
Постанова може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги в десятиденний строк із дня винесення постанови до Рівненського апеляційного суду через Дубенський міськрайонний суд Рівненської області.
Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова суду, якщо її не було скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.
Постанова може бути пред`явлена до виконання протягом трьох місяців. У разі її оскарження перебіг строку давності зупиняється до розгляду апеляційної скарги.

Суддя         О.М.Томілін