Справа № 344/1604/26
Провадження № 1-кп/344/777/26

В И Р О К 
І м е н е м У к р а ї н и 

26 лютого2026 року м. Івано-Франківськ 

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі: 
головуючого-судді ОСОБА_1 , 
з участю секретаря судового засідання  ОСОБА_2 ,
прокурора  ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 , 
захисника ОСОБА_5 , 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, українця, громадянина України, без зареєстрованого місця проживання, фактично проживаючого по АДРЕСА_1 , з середньою спеціальною освітою, працюючого директором ТОВ «Моллкинг», розлученого, раніше не судимого, РНОКПП НОМЕР_1 , 
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України, - 
в с т а н о в и в : 
ОСОБА_4 умисно не виконав постанову суду, що набрала законної сили, за наступних обставин. 
Так, 16 жовтня 2024 року постановою Жовтневого районного суду м. Запоріжжя у справі №331/2943/24 до ОСОБА_4 за вчинене ним адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, застосоване адміністративне стягнення в виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на 1 (один) рік. Рішення набрало законної сили 13 грудня 2024 року. ОСОБА_4 був обізнаним та належним чином ознайомлений із вказаним рішенням. 
Крім цього, 14 січня 2025 року постановою Тисменицького районного суду Івано-Франківської області у справі №352/2782/24 ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік. Рішення набрало законної сили 01 травня 2025 року. ОСОБА_4 був обізнаним та належним чином ознайомлений із вказаним рішенням. 
Незважаючи на вищевикладене ОСОБА_4 , достовірно знаючи про наявність зазначених постанов Тисменицького районного суду Івано-Франківської області та Жовтневого районного суду м. Запоріжжя, які набрали законної сили та будучи належно ознайомленим із ними, з метою їх умисного невиконання в частині позбавлення його права керування транспортними засобами строком на один рік та маючи реальну можливість їх виконати, підриваючи авторитет органів правосуддя України, в порушення ч. 2 ст. 13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», відповідно до якого судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними та юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України, діючи всупереч рішенню суду, не виконав постанову Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 16 жовтня 2024 року у справі №331/2943/24 та постанову Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 14 січня 2025 року у справі №352/2782/24 у частині позбавлення права керування транспортними засобами строком на один рік. 
Зокрема, 08 грудня 2025 року о 14год. 26хв. по вул. Січових Стрільців, 24 в м. Івано-Франківську ОСОБА_4 керував транспортним засобом марки «Audi Q5», державний номерний знак НОМЕР_2 , після чого був зупинений працівниками поліції за порушення вимог Правил дорожнього руху України. За даним фактом, 08 грудня 2025 року постановою поліцейського УПП в Івано-Франківській області про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕНА №6305635 ОСОБА_4 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 126 КУпАП і застосоване адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 20400 гривень та постановою поліцейського УПП в Івано-Франківській області про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕНА№6305535 ОСОБА_4 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 122 КУпАП і застосоване адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 680 гривень. 
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення визнав повністю та беззастережно, не оспорюючи кваліфікацію своїх дій підтвердив всі без винятку викладені в обвинувальному акті обставини вчинення кримінального правопорушення та суду пояснив, що того дня його дружина приїхала з Англії, міста Івано-Франківськ вона не знала. Потрібно було перепаркувати транспортний засіб, що він, будучи в цей час заклопотаним, зробив, однак забув, що позбавлений права керування транспортними засобами постановою суду. Більше після цього транспортним засобом він не керував. Також пояснив, що він проходив військову службу в територіальній обороні на сході України і був контужений, тому інколи має проблеми з пам`яттю. У вчиненому він щиро каявся та просив суворо не карати. 
На підставі ч. 3 ст. 349 КПК України за згодою всіх учасників судового провадження судом встановлено порядок дослідження доказів в даному кримінальному провадженні та визнано недоцільним дослідження доказів стосовно фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються і визнаються самим обвинуваченим. Суд обмежився допитом обвинуваченого, дослідженням письмових доказів, які характеризують його особу, дають можливість вирішити долю речових доказів. При цьому судом з`ясовано, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин, сумніву у добровільності та істинності їх позиції немає, а також їм зрозуміло, що вони у такому разі будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку. 
Відтак суд вважає, що вина обвинуваченого  ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення знайшла своє підтвердження та кваліфікує його дії за ч. 1 ст. 382 КК України, як умисне невиконання постанови суду, що набрала законної сили. 
Згідно з ст. 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, а відповідно до ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами. 
Призначаючи покарання обвинуваченому  ОСОБА_4 суд враховує: ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України є нетяжким злочином; дані про особу винного; його вік; стан здоров`я та його майновий стан; він працює; розлучений; проживає в цивільному шлюбі; має на утриманні одну малолітню дитину; на обліку в лікаря нарколога та психіатра не перебуває, а також те, що він вперше притягається до кримінальної відповідальності, - раніше не судимий. 
Обставинами, які пом`якшують покарання, суд визнає повне та беззастережне визнання вини, щире каяття. 
Обставин, які б обтяжували покарання, судом не встановлено. 
Крім цього, в досудовій доповіді Івано-Франківського районного відділу філії ДУ «Центр пробації» в Івано-Франківській області про обвинуваченого ОСОБА_4 зазначено середній рівень ризику вчинення ним повторного кримінального правопорушення та середній рівень ризику небезпеки для суспільства, у тому числі для окремих осіб, вважають, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 без позбавлення волі або обмеження волі на певний строк можливе та не становить високої небезпеки для суспільства. 
Отже, враховуючи вищенаведене, думку прокурора, який просив призначити ОСОБА_4 покарання у виді штрафу в розмірі 17000 гривень, захисника та обвинуваченого, які просили призначити мінімальне покарання, а також враховуючи дані про особу винного, який критично ставиться до вчиненого, суд, виходячи з принципу індивідуалізації покарання, вважає, що ОСОБА_4 слід призначити основне покарання у виді штрафу в межах санкції ч. 1 ст. 382 КК України, і таке покарання буде достатнім, справедливим та необхідним для його виправлення, а також для запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як ним, так і іншими особами. 
Цивільний позов не заявлявся. Процесуальні витрати відсутні. 
Долю речових доказів необхідно вирішити відповідно до ст. 100 КПК України. 
Запобіжний захід щодо обвинуваченого ОСОБА_4 судом не обирався. 
Керуючись ст.ст. 368, 370, 373, 374, 615 Кримінального процесуального кодексу України, суд – 
у х в а л и в : 
ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 Кримінального кодексу України, та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі 1000 (одна тисяча) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень. 
Речові докази: 
-два диски з відеозаписами (постанова слідчого від 20 грудня 2025 року), – зберігати в матеріалах кримінального провадження сторони обвинувачення. 
Вирок може бути оскаржено з урахуванням вимог ч. 2 ст. 394 Кримінального процесуального кодексу України шляхом подачі апеляційної скарги до Івано-Франківського апеляційного суду через Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. 
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. 
Копію вироку вручити обвинуваченому та прокурору негайно після його проголошення, інші учасники мають право отримати його копію. 

Головуючий-суддя ОСОБА_6