Справа № 615/220/26
Провадження № 3/615/117/26

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 квітня 2026 року м. Валки

Суддя Валківського районного суду Харківської області Левченко А.М., розглянувши справу про адміністративне правопорушення у відношенні:
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ,
за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,

ВСТАНОВИВ
05.02.2026 приблизно о 18:45 в с. Олександрівка, Богодухівського (колишнього Валківського) району, по вул. Миру, 13, водій ОСОБА_1 керуючи належним йому транспортним засобом автомобілем марки Mitsubishi модель ASX днз НОМЕР_2 з наявними ознаками алкогольного сп`яніння, відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, чим допустив порушення вимог п. 2.5 ПДР, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.
В судове засідання особам, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , не прибув, про дату, час та місце судового розгляду сповіщений належним чином, клопотань про відкладення судового засідання не надійшло.
В судовому засіданні захисник Черних І.О. повідомив суд, шо узгодив з підзахисним ОСОБА_1 лінію захисту, просив суд розпочати судовий розгляд.
Враховуючи норму ст. 268 КУпАП, яка не передбачає обов`язкової участі особи при розгляді справи за ч. 1 ст. 130 КУпАП, позицію сторони захисту, вважаю за можливе провести розгляд справи за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.
В судовому засіданні захисник Черних І.О. просив суд закрити провадження у справі на підставі п. 4 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку із вчиненням ОСОБА_1 дій у стані крайньої необхідності. В обґрунтування такого клопотання захисник пояснив, що ОСОБА_1 є військовослужбовцем, який 05.02.2026 о 18:00 отримав завдання на терміновий виїзд до с. Олександрівка Богодухівського району, для виконання бойового завдання, що безпосередньо пов`язане із забезпеченням оборони України, на підтвердження чого подав до матеріалів справи довідку. ОСОБА_1 особисто виконував бойове завдання командира та прямував до місця призначення на особистому автомобілі, який зазначений у довідці. З огляду на терміновість наказу, зупинка для проходження огляду в медичному закладі (що займає значний проміжок часу) унеможливлювала своєчасне виконання завдання. Жодних альтернативних засобів забезпечення виконання бойового наказу у ОСОБА_1 не було.
Заслухавши захисника, дослідивши адміністративний матеріал, оцінивши наявні докази в їх сукупності, суд виходить з такого.
Відповідно до ст. 15 КУпАП військовослужбовці несуть відповідальність за адміністративні правопорушення за дисциплінарними статутами. За порушення правил дорожнього руху зазначені особи несуть адміністративну відповідальність на загальних підставах. 
Пункт 2.5 Правил дорожнього руху України передбачає, що водій повинен на вимогу працівника міліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.
Згідно ч. 1 ст. 130 КУпАП, керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, тягнуть за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік і на інших осіб - накладення штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, повністю підтверджується сукупністю досліджених судом доказів, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 583989 від 05.02.2026, актом огляду, направленням, а також долученими до справи відеозаписами, на яких зафіксовано факт керування водієм ОСОБА_1 транспортним засобом та факт відмови водія ОСОБА_1 , який керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.
Надаючи оцінку доводам захисника щодо наявності підстав для закриття провадження на підставі п. 4 ч. 1 ст. 247 КУпАП суд виходить з такого.
Відповідно до ст. 17 КУпАП особа, яка діяла в стані крайньої необхідності не підлягає адміністративній відповідальності.
Згідно поданої до суду копії довідки № 138 від 25.03.2026 ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_1 перебуває на військовій службі у відповідній військовій частині (номер в/ч вказаний у довідці) з 12.08.2024 року по теперішній час, де займає відповідну військову посаду (посада вказана у довідці). 05.02.2026 о 18:00 виникла необхідність термінового виїзду ОСОБА_1 на автомобілі Mitsubishi ASX днз НОМЕР_2 до 
АДРЕСА_1 задля виконання термінового бойового завдання, що було пов`язане з безпосередньою участю у заходах для забезпечення оборони України від збройної агресії рф.
Під час дослідження поданих до суду відеозаписів судом з`ясовано наступні обставини подій.
05.02.2026 приблизно о 18:45 під час виконання працівниками поліції службових обов`язків зупинено атвомобіль Mitsubishi ASX днз НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_1 . Поліцейський запитує водія ОСОБА_1 куди він прямує та з ким їде, на що ОСОБА_1 повідомляє, що прямує додому з дитиною, з салону автомобіля гучно лунає музика. Поліцейський пропонує ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, або в закладі охорони здоров`я. Водій ОСОБА_1 відмовляється без повідомлення причин зі словами: “звичайно відмовляюсь”. Після цього працівник поліції повідомляє ОСОБА_1 , що у такому випадку стосовно нього буде складений протокол про адміністративне правопорушення за ст. 130 КУпАП. Після цих слів ОСОБА_1 простягає руку до поліцейського, який перебуває при виконання службових обов`язків, намагаючись вирвати з його рук документи, поводить себе зухвало, роздає поліцейським вказівки. Після цього ОСОБА_1 бере мобільний телефон та пропонує поліцейським зачекати поки він зробить телефонний дзвінок, продовжує роздавати поліцейським вказівки. Далі працівник поліції висловлює водію ОСОБА_1 вимогу надати документи, які посвідчують право керування транспортним засобом. ОСОБА_1 в категоричній формі відмовляється зі словами: “Не буду я вам надавати документи”, поводить себе зверхньо, сперечається. Працівник поліції повідомляє ОСОБА_1 про наявність у нього ознак алкогольного сп`яніння, а саме, запах алкоголю з ротової порожнини, після чого повторно пропонує пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку, на що ОСОБА_1 відмовляються з тих підстав, що у нього в салоні автомобіля перебуває дитина, повторно просить поліцейських представитись, ходить навколо автомобіля, розмовляє по телефону, знову сперечається з поліцейськими на їх вимогу надати посвідчення водія, вказує поліцейським відвести його дитину додому, намагається дискувати. 
Всі ці події тривають на протязі двадцяти хвилин та жодного разу ОСОБА_1 не повідомляє поліцейських, що поспішає у службових чи особистих справах.
Таким чином, не ставлячи під сумнів достовірність довідки № 138 від 25.03.2026, судом все ж не було встановлено, що водій ОСОБА_1 , відмовляючись від погодження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку, діяв у стані крайньої необхідності, яка була пов`язана із необхідністю термінового виконання службових обов`язків, оскільки на протязі двадцяти хвилин ОСОБА_1 не тільки не повідомляє працівників поліції про неможливість виконання ним вимог п. 2.5 ПДР через брак часу, а навпаки затягує процедуру, дискутує, сперечається. 
З приводу доводів захисника, що суд може застосувати положення ст. 69 КК України за аналогією закону та не призначити адміністративне стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засбоами, яке передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, з огляду на той факт, що ОСОБА_1 потребує посвідчення водія для виконання ним свої службових обов`язків, суд звертає увагу, що аналогія закону застосовується виключно, якщо відповідні суспільні відносини нормативно не врегульовані, тобто існує прогалина у законодавстві.
У чинному КУпАП дійсно наявні деякі прогалини, які за аналогією закону можуть регулюватися іншими актами законодавства, однак, питання призначення адміністративного стягнення чітко врегульовано главою 4 КУпАП, і будь-якої прогалини у даному випадку не існує, як і підстав застосувати аналогію закону.
Більше того, законодавцем окремо передбачено неможливість застосування до правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП, звільнення від відповідальності за малозначність, що вказує на його підвищену суспільну небезпечність.
При цьому нормами Кодексу України про адміністративні правопорушення не передбачено можливості накладення адміністративного стягнення нижче від найнижчої межі, визначеної в санкції певної норми, або не накладення одного з видів стягнень, передбаченого санкцією відповідної норми як обов`язкового, а посилання захисника на можливість застосування аналогії закону, а саме положень ст. 69 КК України суперечить положенням ч. 4 ст. 3 КК України, відповідно до якої застосування закону про кримінальну відповідальність за аналогією заборонено.
З наведених вище мотивів, суд відхиляє доводи захисника про можливість за аналогією закону застосувати до цих правовідносин положення ст. 69 КК України, оскільки це суперечить закону.
У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати (далі Суд) постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.
Отже, оцінивши докази в їх сукупності, вважаю, що порушник своїми протиправними діями вчинив адміністративне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.
Статтею 23 КУпАП передбачено, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень, як самим правопорушником, так і іншими особами.
З огляду на наведене, суд приходить до висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та враховуючи суспільну небезпеку вчиненого правопорушення та його характер, дані про особу порушника, відсутність обставин, що пом`якшують та обтяжують відповідальність, вважає за необхідне застосувати до останнього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.
Суд врахував доводи сторони захисту про потребу ОСОБА_1 у праві керування транспортними засобами для виконання ним своїх службових обов`язків, однак наголошує на тому, що санкція ст. 130 КУпАП є безальтернативною. Суд ухвалює судові рішення іменем України і підкоряється лише закону.
Відповідно до ч. 1 ст. 40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.
Згідно до п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення ставка судового збору встановлюється у розміру 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 40-1, 130, 268, 283-285Кодексу Українипро адміністративні правопорушення України, Законом України «Про судовий збір», суддя,

ПОСТАНОВИВ
Притягнути ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що дорівнює 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень 00 копійок, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.
Штраф повинен бути сплачений за реквізитами:
отримувач: ГУК Харківськ обл/Харківобл/21081300; код ЄДРПОУ: 37874947; банк отримувача: Казначейство України (ЕАП); код банку отримувача (МФО) 899998; рахунок отримувача: UA168999980313020149000020001; код класифікації доходів бюджету: 21081300; призначення платежу: штраф по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , на користь держави судовий збір в розмірі 665 (шістсот шістдесят п`ять) гривень 60 копійок за реквізитами: отримувач коштів ГУК у м. Києві/м. Київ/ 22030106, код за ЄДРПОУ 37993783, банк отримувача Казначейство України (ЕАП), рахунок отримувача UA908999980313111256000026001; код класифікації доходів бюджету: 22030106; призначення платежу: «судовий збір при ухваленні судом постанови про накладення адміністративного стягнення», справа № 615/220/26
Роз`яснити, що штраф має бути сплачений не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження постанови не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.
Документ, що підтверджує сплату штрафу, або його копія не пізніше трьох робочих днів після закінчення строку, передбаченого частиною першою статті 307 КУпАП, надсилається правопорушником до органу (посадовій особі), який виніс постанову про накладення цього штрафу.
У разі несплати правопорушником штрафу не пізніше як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладання штрафу, постанова про накладання штрафу надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника.
У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу.
Постанова суду може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду через Валківський районний суд Харківської області протягом десяти днів з дня винесення постанови.
Постанова набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги.
Повний текст постанови складений 09.04.2026.

Суддя   А.М. Левченко