Справа № 308/4187/26

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
19 березня 2026 року         місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:
головуючого – судді Шумило Н.Б.
за участю секретаря судового засідання – Дуб В.І.,
перекладача –Ель Фейтурі Мохамед А Алі
представника позивача – Голубки І.І.
відповідача – ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 )
представника відповідача – адвоката Кракосевича І.Р.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Ужгород справу за адміністративним позовом Головного управління Державної міграційної служби України в Закарпатській області до громадянина Йорданії ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), про затримання з метою ідентифікації та забезпечення видворення за межі території України, -

ВСТАНОВИВ:

Головне управління Державної міграційної служби України в Закарпатській області звернулося до суду із позовом до громадянина Йорданії ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), та просить затримати громадянина Йорданії ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ) ІНФОРМАЦІЯ_1 з метою ідентифікації та забезпечення видворення за межі території України з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, строком які незаконно перебувають в на 6 (шість) місяців.
Позов обґрунтовано тим, що 23 квітня 2024.року о 17 год. 30 хв. по АДРЕСА_1 , було виявлено ОСОБА_1 громадянина Йорданії ( ОСОБА_2 ) ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживав на території України з порушенням правил перебування, а саме після отримання 05 червня 2024 року копії рішення про скасування посвідки на тимчасове проживання № НОМЕР_1 в семиденний строк не здав посвідку, перевищив дозволений термін перебування та не покинув територію України, у зв`язку з чим відповідача притягнуто до адміністративної відповідальності за частиною другою статті 203 КУпАП.
Для подальшого виконання рішення про примусове видворення громадянина Йорданії ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ) ІНФОРМАЦІЯ_1 , необхідно розмістити в пункт тимчасового перебування іноземцівю 23 квітня 2025 року, на підставі ст. 26 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» ГУ ДМС України у Закарпатській області прийнято рішення № 21 про примусове повернення до країни походження або третьої країни стосовно громадянина Йорданії ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ) ІНФОРМАЦІЯ_1 та надано строк для добровільного виконання рішення до 22.05.2025 року, яке відповідач, також відмовився виконувати та продовжив порушувати закони України.
Крім того, 24 квітня 2025 року стосовно відповідача прийнято рішення №57 про заборону в`їзду в Україну строком на 3 роки. Також постійного місця роботи та регулярних доходів відповідач не має.
Для продовження терміну перебування в Україні або оформлення інших документів для законного перебування на території України до органів та підрозділів ДМС не звертався. Незважаючи на допущені ним порушення законодавства, наміру дорбровільно покидати території України він не має, а оформити документи для законного перебування на території України він не має можливості. 
Відтак, за порушення вимог законодавства про правовий статус іноземців та осіб без громадянства, а саме після закінчення дозволеного терміну перебування не покинув територію України та перевищив дозволений термін перебування. Незважаючи на допущені ним порушення законодавства, намір покидати територію України відповідач не має.
У судовому засіданні представник позивача адміністративний позов підтримав у повному обсязі та просив задовольнити. Вказав, що відповідач порушив законодавство України та проживав на території України з порушенням правил перебування, а саме після отримання копії рішення про скасування посвідки на тимчасове проживання в семиденний строк не здав посвідку, перевищив дозволений термін перебування та не покинув територію України. Незважаючи на допущені ним порушення законодавства, намір покидати територію України та документів для виїзду відповідач не має. 
Відповідач  ОСОБА_3 ( ОСОБА_2 ) в судовому засіданні через перекладача підтвердив наведені у позові обставини, вказав, що усно звертався до контактера університету про продовження посвідки, однак жодних дозвільних документів не отримував. Також повідомив, що не звертався в міграційну службу для продовження дії документів, хотів завершити навчання і поїхати додому.
Представник відповідача - адвокат Кракосевич І.Р. у судовому засіданні зазначив, що на даний час є рішення про видворення відповідача, наведене відбулося через недобросовісні дії контактера, який не виконав обов`язку щодо виготовлення документів для його довірителя. На даний час відповідач немає документів з якими міг би повернутися додому. Вирішення справи на розсуд суду залишає. 
Заслухавши пояснення представника позивача, відповідача та його представника, з`ясувавши дійсні обставини справи та дослідивши докази, суд дійшов наступного висновку.
Судом встановлено, що постановою Головного управління Державної міграційної служби України в Закарпатській області про накладення адміністративного стягнення ПН МЗК №001837 від 23.04.2025 відповідача громадянина Йорданії ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ) притягнуто до адміністративної відповідальності за частиною 2 статті 203 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 5100 грн.
Рішенням Головного управління Державної міграційної служби України в Закарпатській області від 05.06.2024 року №21011500095338 скасовано посвідку на тимчасову проживання № НОМЕР_1 громадянина Йорданії ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 .
До позовної заяви додано копію паспорта громадянина Йорданії ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), в якій наявна відмітка про прийняте рішення про примусове повернення від 23.04.2025 №21, встановлено строк для виїзду 30 діб, зобов`язаний залишити територію України до 22 травня 2025 року.
24.04.2025 Головним управлінням Державної міграційної служби України в Закарпатській області прийнято рішення про примусове повернення до країни походження або третьої країни іноземця або особи без громадянства відносно громадянина Йорданії ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ) та надано останньому строк у термін до 22.05.2025 року покинути територію України.
Згідно протоколу про адміністративне правопорушення від 19.03.2026, встановлено, що 19.03.2026 року о 09:20 за адресою: м. Ужгород, вул. Університетська, 14 виявлено громадянина Йорданії ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживав на території України з порушенням правил перебування, а саме проживав/перебував без документів на право проживання/перебування в Україні, та повторно протягом року вчинив дії передбачені ч.2 ст. 203 КУпАП, за що передбачена відповідальність за ч.3 203 КУпАП.
Згідно протоколу №МЗК 000026 про адміністративне затримання від 19.03.2026, затримано громадянина Йорданії ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ) 19.03.2026 року о 11:00 у зв`язку із вчиненням правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 203 КУпаП для вирішення питання про поміщення особи до ПТПІ.
Постановою Головного управління Державної міграційної служби України в Закарпатській області про накладення адміністративного стягнення ПН МЗК №002147 від 19.03.2026 відповідача громадянина Йорданії ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ) притягнуто до адміністративної відповідальності за частиною 3 статті 203 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 5100 грн.
19.03.2026 року Головним управлінням Державної міграційної служби України в Закарпатській області прийнято рішення про примусове видворення з України іноземця або особи без громадянства відносно громадянина Йорданії ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ).
Відповідно до положень ст. ст. 9, 29 Загальної декларації прав людини ніхто не може зазнавати безпідставного арешту, затримання або вигнання. При здійсненні своїх прав і свобод кожна людина повинна зазнавати тільки таких обмежень, які встановлені законом виключно з метою забезпечення належного визнання і поваги прав і свобод інших та забезпечення справедливих вимог моралі, громадського порядку і загального добробуту в демократичному суспільстві.
У статті 5 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (із змінами і доповненнями) від 04.11.1950, ратифікованою Верховною Радою України 11.09.1997, задекларовано право кожного на свободу та особисту недоторканість, за винятком певних випадків, зокрема, законного арешту або затримання з метою запобігання недозволеному в`їзду особи в країну чи особи, щодо якої провадяться процедури депортації або екстрадиції.
Правовий статус іноземців та осіб без громадянства, які перебувають в Україні, порядок їх в`їзду в Україну та виїзду з України визначається Законом України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства».
Відповідно до ч. 3 ст.3 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» іноземці та особи без громадянства зобов`язані неухильно додержуватися Конституції та законів України, інших нормативно-правових актів, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей, інтереси суспільства та держави.
Відповідно до частини 1 статті 289 КАС України за наявності обґрунтованих підстав вважати, що іноземець або особа без громадянства, стосовно якої подано адміністративний позов про примусове видворення, ухилятиметься від виконання рішення про її примусове видворення, перешкоджатиме проведенню процедури видворення чи реадмісії відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію або якщо існує ризик її втечі, а так само у разі відсутності в іноземця або особи без громадянства, яка вчинила порушення законодавства України з прикордонних питань або про правовий статус іноземців, документа, що дає право на виїзд з України, центральним органом виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, його територіальним органом чи підрозділом, органом охорони державного кордону або Служби безпеки України подається до місцевого загального суду як адміністративного суду за місцезнаходженням цих органів (підрозділів) або за місцезнаходженням пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, позовна заява про застосування судом до іноземця або особи без громадянства одного з таких заходів:
-затримання іноземця або особи без громадянства з метою ідентифікації та (або) забезпечення видворення за межі території України;
-затримання іноземця або особи без громадянства з метою забезпечення її передачі відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію;
-взяття іноземця або особи без громадянства на поруки підприємства, установи чи організації;
-зобов`язання іноземця або особи без громадянства внести заставу.
Згідно п. 2.7 Інструкції про примусове повернення і примусове видворення з України іноземців та осіб без громадянства, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Адміністрації Державної прикордонної служби України, Служби безпеки України від 23.04.2012, № 353/271/150, зареєстрованої в Мін`юсті 21.05.2012 за № 806/21119, у разі відсутності в іноземця документів, що посвідчують особу, територіальний орган, територіальний підрозділ ДМС, орган СБУ або орган охорони державного кордону України вживають заходів щодо їх ідентифікації та документування (запити до дипломатичних представництв або консульських установ із долученням двох кольорових фотокарток на кожну особу).
Відповідно до п. 1 Типового положення про пункт тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 № 1110, пункт тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, є державною установою, що призначена для тимчасового тримання іноземців та осіб без громадянства: стосовно яких судом прийнято рішення про примусове видворення за межі України; стосовно яких судом прийнято рішення про затримання з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення за межі України, у тому числі прийнятих відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію; затриманих ДМС, її територіальними органами та підрозділами на строки та в порядку, передбачені законодавством; затриманих за рішенням суду до завершення розгляду заяви про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні.
Згідно п. 5 вказаного Типового положення іноземці та особи без громадянства, які не мають законних підстав для перебування на території України, затримані в установленому порядку та підлягають примусовому видворенню за межі України, у тому числі прийняті відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію, розміщуються в пунктах тимчасового перебування протягом строку, необхідного для їх ідентифікації та забезпечення примусового видворення (реадмісії) за межі України, але не більш як на вісімнадцять місяців з дня фактичного затримання особи.
Згідно з ч.11 ст.289 КАС України строк затримання іноземців та осіб без громадянства в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, становить шість місяців. За наявності умов, за яких неможливо ідентифікувати іноземця або особу без громадянства, забезпечити примусове видворення чи реадмісію особи у зазначений строк або прийняти рішення за заявою про визнання її біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні, цей строк може бути продовжений, але не більш як на вісімнадцять місяців.
Аналіз зазначених норм дає підстави вважати, що аргументом для затримання іноземця або особи без громадянства з метою ідентифікації та (або) забезпечення видворення за межі території України є наявність обґрунтованих підстав вважати, що іноземець або особа без громадянства, стосовно якої подано адміністративний позов про примусове видворення, ухилятиметься від виконання рішення про її примусове видворення, перешкоджатиме проведенню процедури видворення, а так само у разі відсутності в іноземця або особи без громадянства, яка вчинила порушення законодавства України з прикордонних питань або про правовий статус іноземців, документа, що дає право на виїзд з України.
Судом встановлено, що відповідач не відноситься до осіб, яким надано статус біженця і не є особою, яка потребує додаткового захисту.
Згідно пункту 7 статті 1 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» від 22.09.2011 року, іноземці та особи без громадянства, які перебувають на території України на законних підставах це іноземці та особи без громадянства, які в установленому законодавством чи міжнародним договором України порядку в`їхали в Україну та постійно або тимчасово проживають на її території, або тимчасово перебувають в Україні.
Частиною 1 статті 26 Конституції та статтею 3 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», визначено, що іноземці та особи без громадянства, що перебувають в Україні на законних підставах, користуються тими самими правами і свободами, а також несуть такі самі обов`язки, як і громадяни України, за винятками, встановленими Конституцією, законами чи міжнародними договорами України.
Відповідно до частини 2 статті 17 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», документи про продовження строку перебування в Україні оформляються на підставі письмових звернень іноземця або особи без громадянства та приймаючої сторони, які подаються не пізніш як за три робочих дні до закінчення встановленого строку їх перебування на території України.
Згідно п. 2 Порядку продовження строку перебування та продовження або скорочення строку тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства на території України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15 лютого 2012 року № 150, іноземці та особи без громадянства, які на законній підставі прибули в Україну, можуть тимчасово перебувати на її території не більш як 90 днів протягом 180 днів з дати першого в`їзду з держав з безвізовим порядком в`їзду, якщо інший строк не визначено міжнародними договорами України.
Строк перебування іноземців та осіб без громадянства на території України, паспортні документи або документи, що підтверджують особу без громадянства, яких зареєстровано посадовою особою Держприкордонслужби, продовжується територіальними органами або підрозділами ДМС.
Згідно статті 23 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», нелегальні мігранти та інші іноземці та особи без громадянства, які вчинили злочин, адміністративні або інші правопорушення, несуть відповідальність відповідно до закону.
Згідно з п. 14 ст. 1 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», нелегальний мігрант іноземець або особа без громадянства, які перетнули державний кордон поза пунктами пропуску або в пунктах пропуску, але з уникненням прикордонного контролю і невідкладно не звернулися із заявою про надання статусу біженця чи отримання притулку в Україні, а також іноземець або особа без громадянства, які законно прибули в Україну, але після закінчення визначеного їм терміну перебування втратили підстави для подальшого перебування та ухиляються від виїзду з України.
Відповідно до ст. 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органи охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України) або органи Служби безпеки України можуть лише на підставі винесеної за їх позовом постанови адміністративного суду примусово видворити з України іноземця та особу без громадянства, якщо вони не виконали в установлений строк без поважних причин рішення про примусове повернення або якщо є обґрунтовані підстави вважати, що іноземець або особа без громадянства ухилятимуться від виконання такого рішення, крім випадків затримання іноземця або особи без громадянства за незаконне перетинання державного кордону України поза пунктами пропуску через державний кордон України та їх передачі прикордонним органам суміжної держави.
Частиною 4 ст. 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» передбачено, що іноземці та особи без громадянства, які не мають законних підстав для перебування на території України, затримані в установленому порядку та підлягають примусовому видворенню за межі України, у тому числі прийняті відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію, розміщуються в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, протягом строку, необхідного для їх ідентифікації та забезпечення примусового видворення (реадмісії) за межі України, але не більш як на вісімнадцять місяців.
Відтак, за порушення вимог законодавства про правовий статус іноземців та осіб без громадянства, а саме після закінчення дозволеного терміну перебування відповідач громадянин Йорданії ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ) не покинув територію України та перевищив дозволений термін перебування, відповідача 23.04.2025 року притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 203 КУпАП та винесено постанову про накладання адміністративного стягнення в розмірі 5100,00 грн.; та 19.03.2026 за частиною 3 статті 203 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 5100 грн. Доказів щодо сплати вказаного штрафу відповідачем суду не надано.
Незважаючи на допущені відповідачем громадянином Йорданії ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ) порушення законодавства, намір покидати територію України останній не має.
Відповідно положень абзацу першого частини восьмої статті 26 Закону «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» іноземці, які не мають документів, що посвідчують особу та дають право на виїзд з України затримуються у встановленому законом порядку з метою ідентифікації, документування та забезпечення передачі відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію або примусового видворення відповідно до цього Закону.
У відповідності до положень статті 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», 19.03.2025 року Головним управлінням Державної міграційної служби України в Закарпатській області прийнято рішення про примусове видворення з України громадянина Йорданії ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ).
Відповідно до ч. 1 ст. 23 вказаного Закону нелегальні мігранти та інші іноземці та особи без громадянства, які вчинили злочин, адміністративні або інші правопорушення, несуть відповідальність відповідно до законодавства України.
Відповідно до імперативних приписів статті 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.
З урахуванням наведеного та встановлених обставин, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованим та такими, що підлягають задоволенню, тому громадянина Йорданії ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), з метою ідентифікації та забезпечення видворення за межі території України, з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, на строк який не може перевищувати шість місяців, починаючи з часу фактичного затримання.
Відповідно до ст. 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Таким чином, суд дійшов висновку, що позовна заява підлягає задоволенню повністю.
На підставі наведеного та керуючись ст.ст.12,257,241,244,246,289 КАС України, ст.ст.4,9,16,29 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», суд, -

УХВАЛИВ:

Позов Головного управління Державної міграційної служби України в Закарпатській області до громадянина Йорданії ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), про затримання з метою ідентифікації та забезпечення видворення за межі території України, – задовольнити.
Затримати громадянина Йорданії ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), з метою ідентифікації та забезпечення видворення за межі території України, з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, на строк який не може перевищувати шість місяців, починаючи з часу фактичного затримання.
Рішення суду може бути оскаржене протягом десяти днів з дня його проголошення до Восьмого апеляційного адміністративного суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. 

Повний текст рішення суду виготовлено 19.03.2026 року.

Суддя Ужгородського міськрайонного 
суду Закарпатської області Н.Б. Шумило