Справа № 468/111/26 Провадження № 2/478/312/2026 	

Р і ш е н н я
І м е н е м У к р а ї н и

20 квітня 2026 року смт. Казанка
Казанківський районний суд Миколаївської області, в складі:
головуючого - судді Томашевського О.О.,
за участю:
секретаря судових засідань Шинкарюка М.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні, в порядку спрощеного позовного провадження, в залі судових засідань №4 Казанківського районного суду Миколаївської області, в с-щі Казанка цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, - 
В С Т А Н О В И В:
У січні 2026 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр», через свого представника – Мохир Я.В., звернулося до Баштанського районного суду Миколаївської області із позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором від 10.09.2023 року № 10.09.2023-100001019, де просить стягнути з відповідача заборгованість в розмірі 18 820,00 грн, з яких: 10 000,00 грн – сума заборгованості по тілу кредиту; 8 820,00 грн – сума заборгованості за відсотками.
Також позивач просить стягнути з відповідача понесені судові витрати. 
На обґрунтування позову вказано, що 10.09.2023 року між ТОВ «Споживчий центр» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір (оферта) № 10.09.2023-100001019, відповідно до умов якого відповідачу було надано кредит у розмірі 10 000,00 грн, строком на 42 дні, дата повернення кредиту – 21.10.2023 року. Первинний період користування кредитом складає 14 днів з дня надання кредиту. Черговий період користування кредитом – кожні наступні 14 днів з дня закінчення первинного періоду. Продовження строку кредитуванняне передбачене.
Процентна ставка - фіксована незмінна процентна ставка –2,1 % за 1 (один) день користування кредитом, яка застосовується протягом всього строку, на який надається кредит. 
ТОВ «Споживчий центр» свої зобов`язання за Договором виконало в повному обсязі. В свою чергу, відповідач свої зобов`язання за Договором не виконує, у зв`язку з чим, станом на день подачі позову, утворилась заборгованість по тілу кредиту, яка складає 10 000,00 грн, по процентам – 8 820,00 грн.
Ухвалою Баштанського районного суду Миколаївської області від 26.02.2026 року справу було передано до розгляду в порядку підсудності Казанківському районному суду Миколаївської області.
Ухвалою Казанківського районного суду Миколаївської області від 23.03.2026 року провадження у справі було відкрито, справу призначено до розгляду по суті у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. 
У судове засідання сторони не з`явилися. Представник позивача у позовній заяві просив суд розглянути справу без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі.
Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлявся належним чином. Будь-яких заяв про відкладення судового засідання або причини неявки суду не надав. 
Згідно поданої заяви від 09.04.2026 року представник відповідача визнав позовні вимоги частково. Зазначив, що нарахування процентів за користування кредитом в розмірі 8 820,00 грн за денною ставкою 2,1% суперечить Закону України «Про споживче кредитування», оскільки після внесення змін до вказаного закону, максимальний розмір денної процентної ставки не можде перевищувати 1%. Також відповідач не погодився із попереднім розрахунком позивача витрат на правничу допомогу в розмірі 6 000,00 грн. 
З урахуванням наведеного, відповідач просив суд задовольнити позовні вимоги в частині, а саме, у розмірі 14 200,00 грн, з яких: 10 000,00 грн – заборгованість за тілом кредиту; 4 200,00 грн – заборгованість за відсотками, а також витрати на правничу допомогу в розмірі 1 000,00 грн. 
Враховуючи неявку сторін у судове засідання, які належним чином повідомленні про дату, час та місце судового засідання, суд вважає за можливе провести судове засідання без участі сторін та їх представників за наявними матеріалами справи.
Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, встановив наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини.
Як вбачається з матеріалів справи та встановлено у ході судового розгляду, відповідно до Пропозиції про укладення кредитного договору (оферти) від 10 вересня 2023 року (далі по тексту - Оферта) ТОВ «Споживчий центр» пропонує укласти електронний кредитний договір (оферту) у порядку передбаченому Законом України «Про електронну комерцію», який не є ні договором приєднання у розумінні ст. 634 ЦК України, ні публічним договором у розмінні ст. 633 ЦК України. Дата набрання чинності пропозицією (офертою) – 10 вересня 2023 року; дата та час укладення – 10 вересня 2023 року об 11:53.
Відповідно до п. 1.14 розділу 1 Оферти підписанням споживачем даної пропозиції передбачає надання його згоди на зазначені у ній умови надання споживчого кредиту.
У п.п. 2.1, 2.2 розділу 2 Оферти зазначено, що електронний кредитний договір, частиною якого є дана Оферта укладається кредитодавцем та позичальником у порядку передбаченому Законом України «Про електронну комерцію». Електронний договір складається з наступних документів, які містять основні його умови: 1) даної пропозиції про укладення кредитного договору (оферта), що розміщена на вебсайті Кредитодавця у загальному доступі, а також в особистому кабінеті позичальника на вебсайті Кредитодавця; 2) заявки сформованої на сайті Кредитодавця після ідентифікації Позичальника, обрання ним конкретних умов та їх схвалення Кредитодавцем; 3) відповіді позичальника про прийняття пропозиції (акцепт), сформованої на сайті Кредитодавця, та підписаної Позичальником за допомогою одноразового ідентифікатора (кода), отриманого Позичальником в смс-повідомленні на номер телефону, вказаний при його ідентифікації на сайті.
У цій же Оферті (розділ 3 Предмет договору) визначено, що кредитодавець зобов`язується надати позичальнику кредит у розмірі та на умовах встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредит надається на придбання товарів (робіт, послуг) для задоволення потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника. Дата надання/видачі кредиту, сума кредиту, його тип, строк на який він надається, дата повернення кредиту, проценти за користування кредитом, графік платежів встановлюються у Заявці, яка є невід`ємною частиною цієї оферти та кредитного договору.
У п. 4.1 розділу 4 даної Оферти зазначено, що Кредитодавець надає Позичальнику Кредит на умовах його строковості, платності і поворотності. Спосіб надання Позичальнику коштів у рахунок кредиту: перерахування на рахунок споживача, уключаючи використання реквізитів електронного платіжного засобу споживача 5375-41ХХ-ХХХХ-6229.
Розділом 9 Оферти передбачено, що у разі несплати кредиту та/або процентів у встановлені договором терміни/строки, сума зобов`язань по погашенню кредиту та/або процентів з наступного за останнім для сплати днем вважається простроченою. У разі несвоєчасного повернення позичальником обумовленої суми кредиту та/або несплати нарахованих процентів з наступного за останнім для сплати днем вважається простроченою.
Позичальник в п. 13.12 розділу 13 Оферти підтвердив, що йому надані та він отримав Інформацію зазначену у ч. 2 ст. 12 Закону України «Про фінансові послуги та фінансові компанії», паспорт споживчого кредиту відповідно до Закону України «Про споживче кредитування», графік платежів з переліком складових загальної вартості кредиту відповідно до Правил розрахунку небанківськими фінансовими установами України загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, примірник цього договору.
Вказану пропозицію підписано відповідачкою електронним підписом - одноразовим ідентифікатором Н276.
Згідно із Заявкою позичальника ОСОБА_1 від 10 вересня 2023 року 11:53, яка є невід`ємною частиною кредитного договору (оферти) з якою він ознайомився 10 вересня 2023 року за посиланням https://sgroshi.com.ua/informciya-o-kompanii, згідно ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», відповідно до умов кредитного договору № 10.09.2023-100001019 від 10 вересня 2023 року позичальнику надається кредит у сумі 10 000 грн 00 коп строком на 42 днів з дати його надання, з датою повернення кредиту - до 21 жовтня 2023 року. 
Згідно з п.п. 5,6,8,9 Заявки первинний період користування кредитом – 14 днів з дня його надання. Черговий період користування кредитом – кожні наступні 14 днів з дня закінчення первинного періоду. Продовження строку кредитуванняне передбачене.
Процентна ставка - фіксована незмінна процентна ставка –2,1 % за 1 (один) день користування кредитом, яка застосовується протягом всього строку, на який надається кредит. Розмір процентної ставки не може бути збільшено в односторонньому порядку. 
У п. 10, Заявки сторони визначили Графік платежів, за умовами якого відповідач сплачє в останній день первинного, чергового періоду відповідно. 
Позичальник підтвердив, що йому надані та він отримав інформацію зазначену у ч.2 ст. 12 Закону України «Про фінансові послуги та фінансові компанії», паспорт споживчого кредиту, графік платежів за переліком складових загальної вартості кредиту відповідно до Правил розрахунку небанківськими фінансовими установми України загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, примірник цього договору. 
Також у Заявці позичальника зазначено реквізити належного йому електронного платіжного засобу для надання коштів за даним та наступними договорами – № 5375-41ХХ-ХХХХ-6229.
Вказану Заявку підписано відповідачем електронним підписом - одноразовим ідентифікатором Н276.
Умови надання кредиту викладені у Відповіді позичальника про прийняття пропозиції (акцепт), а також Паспорті споживчого кредиту аналогічні умовам наведеним вище в Оферті та Заявці.
Відповідно до підтвердження укладення кредитного договору № 10.09.2023-100001019 від 10 вересня 2023 року відповідач підтвердив укладення електронного кредитного договору між ним та позивачем, на умовах надання та повернення кредиту зі сплатою розміру процентів, підписавши Оферту, Заявку, Акцепт одноразовим ідентифікатором Н276.
Згідно Таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за Договором, сторони узгодили графік погашення кредиту та сплати відсотків трьома платежами у період з 23.09.2023 року по 21.10.2023 року, визначивши загальну вартість кредиту в розмірі 18 820,00 грн (з яких: 10 000,00 грн – тіло кредиту; 8 820,00 грн – розмір процентів) та реальну річну процентну ставку у розмірі 102013,08%. 
Як вбачається з квитанції LiqPay від 10.09.2023 року, АТ КБ «Приватбанк», виконуючи умови договору про надання послуг в системі LiqPay від 01.11.2020 року укладеного з позивачем, здійснило 10 вересня 2023 року перерахування грошових коштів на банківську картку № НОМЕР_1 в розмірі 10 000,00 грн. 
З огляду на розрахунок заборгованості за договором від 10.09.2023 року № 10.09.2023-100001019, загальний розмір заборгованості відповідача складає 18 820,00 грн, з яких: 10 000,00 грн – сума заборгованості по основному боргу; 8 820,00 грн – сума заборгованості за відсотками. Розрахунок процентів проведено за період з 10.09.2023 року по 21.10.2023 року, тобто в межах строку кредитування. В свою чергу, відповідачем не було проведено жодного платежу в рахунок погашення кредиту та сплати процентів за користування ним. 
Доказів, які б доводили неукладеність або недійсніть кредитного договору, неотримання грошових коштів у кредит, а також про повне виконання кредитних зобов`язань за договором, відповідачем суду не надано та матеріали справи не містять. Відповідні обставини укладення договору, отримання кредиту та наявності заборгованості за договором визнаються стороною відповідача, що вбачається з поданої представником відповідача заяви від 09.04.2026 року. 
Встановивши вказані обставини, суд вважає, що встановленим, що зі сторони відповідача було порушено вимоги чинного законодавства, що регулює кредитні правовідносини.
Відповідно до ч.ч. 1, 2, 3 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (в тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно - телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів, або іншим чином врегульовується порядок його використання сторонами.
За змістом ст.ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.
Загальні правила щодо форми договору визначені ст. 639 ЦК України, згідно з якою договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлена письмова форма, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами.
Згідно з ч. 1 ст. 641 ЦК України пропозицію укласти договір (оферту) може зробити кожна із сторін майбутнього договору. Пропозиція укласти договір має містити істотні умови договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття.
Відповідно до ч. 1 ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.
Згідно ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором.
Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави (Позика), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
За змістом ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.
За правилам ч. 1 ст. 1049 та ст. 1050 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.
У разі несвоєчасного повернення коштів він не звільняється від обов`язку виконання зобов`язання, при цьому кредитодавець має право вимагати від позичальника достроково повернути всю суму кредиту та внести інші платежі, передбачені договором.
У п.п. 5, 6, 12 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» №675-УІІІ від 03.09.2015року зазначено, електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі; електронний підпис одноразовим ідентифікатором це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір.
Відповідно до ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.
Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства.
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) або електронний договір повинні містити інформацію щодо можливості отримання стороною такої пропозиції або договору у формі, що унеможливлює зміну змісту. Якщо покупець (споживач, замовник) укладає електронний договір шляхом розміщення замовлення за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, продавець (виконавець, постачальник) зобов`язаний оперативно підтвердити отримання такого замовлення. Замовлення або підтвердження розміщення замовлення вважається отриманим у момент, коли сторона електронного договору отримала доступ до нього.
У разі, якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.
Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
Згідно зі ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання зокрема електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.
Відповідно до ст. 526, 629 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться, договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Відповідно до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання наступають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Згідно із ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання.
З урахуванням встановлених обставин, а також беручи до увагу заяву відповідача, надану суду від 09.04.2026 року, якою фактично визнаються обставини укладення кредитного договору відповідачем із позивачем, не заперечується факт отримання кредиту відповідачем та наявності заборгованості за відповідачем, суд вважає доведеним, що між сторонами було досягнуто згоду щодо всіх істотних умов договору позики, який оформлений сторонами в електронній формі, з використанням електронного підпису та отримання грошових коштів кредиту відповідачем з подальшим невиконанням своїх зобов`язань щодо повернення кредиту та сплатою процентів за користування ним.
З розрахунку заборгованості, наданого позивачем вбачається, що відсотки за користування кредитними коштами нараховувались в межах строку кредитування. 
Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.
При цьому, суд відхиляє доводи відповідача про неправомірність розміру нараховних процентів за процентною ставкою у 2,1 % за кожен день користування кредитом з огляду на наступне.
Дійсно, 22 листопада 2023 року було прийнято Закон України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» № 3498-ІХ, який набрав чинності 24 грудня 2023 року (далі Закон № 3498-ІХ), та яким було внесено зміни до ч. 5 ст. 8 Закону № 1734-VIII (п.п. 6 п. 5 Розділу І Закону № 3498-ІХ) та доповнено п. 17 розділ IV Прикінцеві та перехідні положення Закону № 1734-VIII (п.п. 13 п. 5 Розділу І Закону № 3498-ІХ).
Так, відповідно до ч. 5 ст. 8 Закону, максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %. 
При цьому, згідно п. 17 Розділу IV Прикінцевих та перехідних положень Закону № 1734-VIII», тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», установлено, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів - 2,5 % (до 22 квітня 2024 року включно); протягом наступних 120 днів - 1,5 % (з 23 квітня 2024 року до 20 серпня 2024 року включно).
Відповідно до п. 2 Розділу ІІ Прикінцеві та перехідні положення Закону № 3498-ІХ, дія п. 5 Розділу I цього Закону поширюється на договори про споживчий кредит, укладені до набрання чинності цим Законом, якщо строк дії таких договорів продовжено після набрання чинності цим Законом.
Згідно з ч. 5 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %.
Зміни до вказаної статті набули чинності з 22.12.2023 відповідно до Закону України № 3498-IX «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг».
Між тим, враховуючи, що самим Законом України від 22.11.2023 №3498-ХІ «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» передбачено те, що він набирає чинності 24 грудня 2023 року, а кредитний договір між сторонами було укладено 10 вересня 2023 року, тобто до набрання чинності цим Законом, та строк його дії продовжено не було після набрання чинності таким Законом, то суд приходить до висновку, що до спірних правовідносин не підлягає застосуванню частина 5 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування».
Виходячи з наведеного, суд за результатами розгляду справи дійшов до висновку, що оскільки розмір нарахованих відсотків відповідачу було проведено позивачем у відповідності до узгодженого сторонами договору розміру процентної ставки, в межах строку кредитування та в розмірі, що відповідає погодженому графіку плетажів та умов договору, то з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором від 10.09.2023 року № 10.09.2023-100001019 у розмірі 18 820,00 грн, з яких: 10 000,00 грн – сума заборгованості по тілу кредиту; 8 820,00 грн – сума заборгованості за відсотками.
Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд враховує наступне.
За змістом ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать. Зокрема, витрати: 1) на професійну правничу допомогу.
Відповідно до ст. 134 ЦПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.
Суд може попередньо визначити суму судових витрат (крім витрат на професійну правничу допомогу), пов`язаних з розглядом справи або певною процесуальною дією. Така попередньо визначена судом сума не обмежує суд при остаточному визначенні суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.
Згідно ч.ч. 1,8 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Оскільки позовні вимоги підлягають задоволенню, суд керуючись ст. 141 ЦПК України стягує з відповідача на користь позивача судовий збір пропорційно розміру задоволених позовних вимог, тобто у сумі 2662,40 грн. 
Між тим, з огляду на зроблену позивачем заяву у позові про надання доказів понесених судових витрат на оплату правничої допомоги після ухвалення рішення, суд не вирішує питання розподілу судових витрат позивача, що пов`язані із витратами на правчину допомогу, забезпечуючи право позивача подати докази протягом п`яти днів після ухвалення цього рішення на підставі віддповіної заяви позивача. 
Керуючись ст.ст. 12, 13, 76-89, 141, 258-268, 273, 279 ЦПК України, суд, -
Ухвалив:
Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором – задовольнити. 
Стягнути з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» (місце знаходження: 01032, м. Київ, вул. Саксаганського, 133-А, код ЄДРПОУ: 37356833), заборгованість за кредитним договором 10.09.2023 року № 10.09.2023-100001019 у розмірі 18 820,00 грн, з яких: 10 000,00 грн – сума заборгованості по тілу кредиту; 8 820,00 грн – сума заборгованості за відсотками.
Стягнути з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» (місце знаходження: 01032, м. Київ, вул. Саксаганського, 133-А, код ЄДРПОУ: 37356833) в рахунок відшкодування сплаченого судового збору 2662,40 грн.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
На рішення може бути подано апеляційну скаргу безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його складення.
Повний текст рішення виготовлено та підписано 20.04.2026 року.

  Суддя   О.О. Томашевський