УКРАЇНА
Житомирський апеляційний суд 

Справа №272/354/25 Головуючий у 1-й інст. Карповець В. В. 
Номер провадження №33/4805/365/26
Категорія ч.1 ст.130 КУпАП Доповідач Галацевич О. М. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 березня 2026 року м.Житомир

Суддя судової палати з розгляду цивільних справ Житомирського апеляційного суду Галацевич О.М., за участі захисника особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , - адвоката Ткачука Володимира Васильовича, розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м.Житомирі апеляційну скаргу адвоката Сокирка Володимира Михайловича, подану в інтересах ОСОБА_1 , на постанову судді Андрушівського районного суду Житомирської області від 16 жовтня 2025 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП,
встановив:

Постановою судді Андрушівського районного суду Житомирської області від 16 жовтня 2025 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави 605,60 грн судового збору.
Згідно з постановою судді місцевого суду, 02.04.2025 о 20 год 51 хв по вул Лісова, поруч із будинком 42, с Нехворощ, Бердичівського району Житомирської області, водій ОСОБА_1 керував автомобілем Volkswagen Golf, номерний знак НОМЕР_1 , перебуваючи з ознаками наркотичного сп`яніння: зіниці очей не реагують на світло, незв`язна, нечітка мова. Від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку в закладі охорони здоров`я, КНП Андрушівська міська лікарня, водій відмовився, чим порушив п. 2.5 ПДР та вчинив адміністративне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.
При цьому суд перекваліфікував дії ОСОБА_1 з ч. 2 ст. 130 на ч. 1 цієї статті, враховуючи, що постановою Житомирського апеляційного суду від 03.09.2025 скасовано постанову Андрушівського районного суду Житомирської області від 18.03.2025 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП.
Не погоджуючись з вказаною постановою судді місцевого суду, адвокат Сокирко В.М., в інтересах ОСОБА_1 , подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову скасувати, закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю в діях його підзахисного складу адміністративного правопорушення, посилаючись на незаконність постанови, однобічне та неповне з`ясування судом обставин справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права. В обґрунтування апеляційної скарги зазначив, що працівники поліції безпідставно інкримінували ОСОБА_1 вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП. На його думку, суддя, перекваліфікувавши дії його підзахисного на ч. 1 ст. 130 КУпАП, фактично перебрав на себе функцію обвинувачення, чим порушив принцип неупередженості суду та вимоги ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Також звернув увагу на відсутність доказів порушення ОСОБА_1 Правил дорожнього руху, керування ним транспортним засобом, а також наявності у нього ознак наркотичного сп`яніння. Окрім того, зазначив про порушення працівниками поліції порядку огляду на стан сп`яніння, оформлення адміністративних матеріалів та фіксації події. Наголосив, що ОСОБА_1 не було доставлено до закладу охорони здоров`я для проходження огляду, а дії працівники поліції спровокували його відмову від проходження огляду. Окремо зауважив, що права ОСОБА_1 були роз`яснені вже після складення адміністративних матеріалів, чим, на думку апелянта, порушено його право на правову допомогу.  Наголосив, що наявні в матеріалах справи докази є неналежними та недопустимими і не відповідають стандарту доказування «поза розумним сумнівом», у зв`язку з чим, на переконання захисника, вони не підтверджують беззастережну винуватість ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення. 
Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши пояснення захисника особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, перевіривши доводи апеляційної скарги, приходжу до наступного висновку.
За змістом п.2.5 Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.
Згідно вимог ч.1 ст.130 КУпАП визначено декілька діянь, які утворюють об`єктивну сторону зазначеного правопорушення. Зокрема, адміністративна відповідальність за цією нормою закону передбачена за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
За правилами частин 2-5 ст.266 КУпАП, огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних засобів поліцейським із застосуванням технічних засобів відеозапису або у закладі охорони здоров`я.
Відповідно до п. 6 Розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої спільним наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України № 1452/735 від 09 листопада 2015 року (далі-Інструкція), огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі - спеціальні технічні засоби); лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).
При цьому, у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я (п.12 Розділу ІІ).
Згідно вимог ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Висновок судді місцевого суду про доведеність винуватості ОСОБА_1 у відмові в проходженні огляду на стан наркотичного сп`яніння, з правовою кваліфікацією таких дій за ч.1 ст.130 КУпАП за обставин, установлених у постанові судді місцевого суду, є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи, підтверджений наявними в матеріалах справи доказами.
Так, з протоколу по адміністративне правопорушення від 02.04.2025 серії ЕПР1 №289005, вбачається, що 02.04.2025 о 20 год 51 хв по вул Лісова, поруч із будинком 42, с Нехворощ, Бердичівського району Житомирської області, водій ОСОБА_1 керував автомобілем Volkswagen Golf, номерний знак НОМЕР_1 , перебуваючи з ознаками наркотичного сп`яніння: зіниці очей не реагують на світло, незв`язна, нечітка мова. Від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку в закладі охорони здоров`я, КНП Андрушівська міська лікарня, водій відмовився, чим порушив п. 2.5 ПДР, за що адміністративна відповідальність, передбачена ст. 130 КУпАП (а.с.1).
Вважаю, що винуватість ОСОБА_1 у порушенні п.2.5 Правил дорожнього руху України підтверджується наявними у справі доказами, а саме, даними, які містяться у: вищевказаному протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 289005 від 02.04.2025 (а.с.1); відеозаписом події (а.с.2); актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів (а.с.3); направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції до КНП «Андрушівська міська лікарня» від 02.04.2025 (а.с.4); розпискою про інформування особи, яка підлягає огляду на стан сп`яніння, про порядок застосування спеціального технічного засобу (а.с.5); розпискою про роз`яснення прав та обов`язків, передбачених ст.63 Конституції України, ст.268 КУпАП (а.с.6); розпискою про ознайомлення водія з вимогами ч.1 ст.266 КУпАП щодо відсторонення водія від керування транспортним засобом (а.с.8); копією постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №4412245 від 02.04.2025, про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності передбаченою ч.1 ст.121 КУпАП (а.с.9).
Під час розгляду справи суддею місцевого суду встановлено, що постановою Житомирського апеляційного суду від 03.09.2025 у справі №272/110/25 скасовано постанову Андрушівського районного суду Житомирської області про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої ч.1 ст.130 КУпАП, а провадження у справі закрито на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. Зазначені обставини виключають наявність повторності вчинення протягом року адміністративного правопорушення, передбаченого ст.130 КУпАП, у зв`язку з чим суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про необхідність кваліфікації дій  ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП. 
Доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції, перекваліфікувавши дії ОСОБА_1 з ч. 2 на ч. 1 ст. 130 КУпАП, перебрав на себе функції обвинувачення, є безпідставними.
Перекваліфікація дій особи здійснена судом з урахуванням установлених у справі обставин та з метою правильного застосування норм матеріального права, без зміни фактичних обставин правопорушення та без погіршення становища особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Такий підхід відповідає завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення та не свідчить про порушення принципу неупередженості суду.
Суд апеляційної інстанції враховує усталену судову практику, відповідно до якої у разі відсутності підтвердження повторності вчинення правопорушення суд має право надати правильну правову кваліфікацію діям особи, зокрема шляхом перекваліфікації з ч. 2 на ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Суддя місцевого суду надав належну оцінку всім доказам у справі, проаналізував їх у сукупності та взаємозв`язку і дійшов правильного висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.
На наявному в матеріалах справи відеозаписі із відеореєстратора службового автомобіля та нагрудної камери поліцейського об`єктивно зафіксовані обставини адміністративного правопорушення та в достатньому обсязі для вирішення питання про наявність події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, в діях ОСОБА_1 . Даний доказ є належним і допустимим, оскільки не має ознак переривання чи монтування під час фіксації обставин, які мають значення для справи. Посилання у апеляційній скарзі на не попередження ОСОБА_1 працівниками поліції про відеофіксацію не спростовує достовірність зафіксованих обставин події та не може бути підставою для визнання відеозапису недопустимим доказом. 
З відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 не виконав законну вимогу працівника поліції пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння у закладі охорони здоров`я, не зважаючи на те, що йому були роз`яснені наслідки такої відмови.  ОСОБА_1 були роз`яснені права та обов`язки особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, після чого оформлені адміністративні матеріали, з якими ознайомлено водія. 
Відеозапис не містить обставин, які б свідчили, що поліцейські своїми діями спонукали ОСОБА_1 відмовитись від проходження огляду на стан сп`яніння. Такі доводи апеляційної скарги не доведені доказами. 
Посилання захисника в апеляційній скарзі на те, що ОСОБА_1 не керував транспортним засобом, а у працівників поліції були відсутні законні підстави для його зупинки є взаємовиключними і спростовуються відеозаписом з нагрудного реєстратора поліцейського та постановою, підписаною ОСОБА_1 , про притягнення його до адміністративної відповідальності за порушення ПДР під час керування транспортним засобом за ч.1 ст.121 КУпАП (а.с.9). ОСОБА_1 повідомлено про причину зупинки та у спілкуванні з працівниками поліції він не заперечував керування транспортним засобом, а незгода з діями працівників поліції щодо зупинки транспортного засобу не звільняла водія від обов`язку виконати вимоги п. 2.5 ПДР, оскільки у нього були виявлені ознаки наркотичного сп`яніння. 
Крім того, з відеозапису та підписаної водієм розписки, вбачається, що ОСОБА_1 ознайомлено з правами та обов`язками, передбаченими ст.63 Конституції України та ст.268 КУпАП, у тому числі з правом на правову допомогу, що підтверджено підписом останнього у відповідній розписці (а.с.6).
Слід також зазначити, що за змістом п.2 Розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України та МОЗ України №1452/735 від 09.11.2015, поліцейський, як посадова особа, на яку покладено обов`язок забезпечення безпеки дорожнього руху, самостійно за власним переконанням визначає наявність у водіїв транспортних засобів ознак сп`яніння, визначених п.п.3, 4 Розділу І цієї Інструкції. З відеозапису вбачається, що у працівника поліції була обґрунтована підозра вважати, що ОСОБА_1 перебуває у стані наркотичного сп`яніння, зважаючи на виявлені у нього ознаки, які відображені в протоколі про адміністративне правопорушення. Отже, вимога поліцейського про проходження відповідного огляду була законною, а доводи апеляційної скарги у частині відсутності у ОСОБА_1 зафіксованих видимих ознак наркотичного сп`яніння та відсутності підстав для проведення огляду є безпідставними.
Відеозаписом підтверджено, що працівниками поліції не допущено порушень вимог Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС та МОЗ України від 09.11.2015 №1452/735, Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України від 07.11.2015 №1395, ст.ст.256, 266 КУпАП, які могли б бути підставою для визнання складених процесуальних документів недопустимими доказами. 
Невручення ОСОБА_1 акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів не виключає наявності в його діях складу правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, враховуючи встановлені обставини справи.
Доводи захисника щодо наявності в матеріалах справи протоколів про адміністративне правопорушення, складених за ч.1 та ч.2 ст.130 КУпАП, а також щодо обставин зміни правової кваліфікації дій особи були перевірені судом апеляційної інстанції. Разом з тим зазначені обставини не спростовують встановленого судом факту відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння та не впливають на правильність висновку суду першої інстанції про наявність у його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.
Посилання захисника у поданих додаткових поясненнях на можливі порушення під час складання адміністративних матеріалів, а також на подані ним заяви щодо дій судді першої інстанції не можуть бути предметом перевірки у межах даного апеляційного провадження, оскільки такі обставини не стосуються встановлення події адміністративного правопорушення та не впливають на оцінку доказів у цій справі.
Інші доводи апеляційної скарги не впливають на правильність висновків суду першої інстанції та не є обставинами, які виключають винуватість ОСОБА_1 в інкримінованому йому правопорушенні, а також не містять посилань на нові факти чи засоби доказування, які б вказували на незаконність ухваленої у справі постанови. 
Враховуючи наведене, приходжу до висновку про те, що при розгляді даної справи суддя місцевого суду повною мірою дотримався вимог ст.ст.245, 251, 252, 278, 280, 283 КУпАП, правильно встановив всі фактичні обставини справи та дійшов обґрунтованого висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.
Апеляційним переглядом справи про адміністративне правопорушення не встановлено порушення судом першої інстанції норм процесуального права чи неправильного застосування норм матеріального права. Висновки суду відповідають фактичним обставинам справи, та не спростовуються доводами апеляційної скарги.
За таких обставин, підстав для скасування постанови судді місцевого суду відносно ОСОБА_1 немає.
Керуючись ст. 294 КУпАП, суд -
постановив:

Апеляційну скаргу адвоката Сокирка Володимира Михайловича, подану в інтересах ОСОБА_1 , залишити без задоволення, а постанову судді Андрушівського районного суду Житомирської області від 16 жовтня 2025 року - без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя: О.М. Галацевич