Справа № 296/3827/24
2/296/828/25 

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"11" листопада 2025 р. м.Житомир

Корольовський районний суд міста Житомира у складі:
головуючого судді Маслак В.П.,
за участю секретаря судового засідання Пшегалінській К.В.,
представника позивача Шумілова Н.І.,
відповідача ОСОБА_1 ,
розглядаючи у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

ВСТАНОВИВ:

АТ «Перший український міжнародний банк» звернулось до суду із позовною заявою, відповідно до змісту якої просить стягнути з ОСОБА_1 на свою користь заборгованість у сумі 122654,62 грн.
Позов обґрунтовано тим, що АТ «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК» видав ОСОБА_1 14.11.2022 на підставі кредитного договору № 1010711830 кредит у сумі 114849.83 грн. 
Згідно умов кредитного договору відповідач зобов`язалась сплачувати банку заборгованість за кредитом, відсотки за його користування, комісію за обслуговування кредитної заборгованості. Відповідач порушив умови кредитного договору, що призвело до виникнення заборгованості, яка станом на 03.03.2024 р. становить 122654,62 грн., з якої: 97476,89 грн. - заборгованість за кредитом; 5,87 грн. - заборгованість за процентами; 25171,86 грн. заборгованість за комісією. Враховуючи вищезазначене та оскільки вказана заборгованість ОСОБА_1 не погашена, представник позивача просить вимоги позовної заяви задовольнити.
Ухвалою Корольовського районного суду м. Житомира від 14.06.2024 відкрито провадження у справі та вирішено розгляд справи здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін в судове засідання (а.с. 45). 
Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила задовольнити з підстав викладених в ньому. Разом з цим зазначила, що частина коштів, які були сплачені відповідачем у справі не відображені у розрахунку заборгованості, оскільки надійшли вже після подання позовної заяви до суду.
Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнала частково та вказала, що періодично здійснювала перерахування коштів на погашення заборгованості. Крім цього, заперечила щодо стягнення з неї комісії.
Заслухавши учасників судового провадження, дослідивши матеріали справи, оцінюючи в сукупності зібрані по справі докази, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
З матеріалів справи встановлено, що 14.11.2022 між ОСОБА_1 та АТ «ПУМБ» було укладено кредитний договір шляхом підписання відповідачем заяви №1010711830 про приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб (ДКБО). Підписавши заяву відповідач акцептував публічну пропозицію АТ «ПУМБ», яка розміщена на веб-сайті Банку: pumb.ua, в повному обсязі, з урахуванням умов надання всіх послуг, як обраних безпосередньо при прийнятті ДКБО, так і послуг, що можуть бути надані їй в процесі обслуговування (з урахуванням усіх змін) і погоджується з тим, що може обирати будь-які передбачені ДКБО послуги, в тому числі через Дистанційні канали обслуговування (за наявності технічної можливості у банку), а при обранні послуги з укладення Договору страхування, підписанням цієї заяви підтвердив свою згоду на укладення Договору страхування на зазначених умовах (а.с. 10-11).
У заяві про приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб зазначено, що відповідач (клієнт) просила надати споживчий кредит з метою рефінансування у сумі 114849,83 грн., строком на 48 місяців, розмір комісії за обслуговування кредитної заборгованості 1,4 %, розмір річної процентної ставки складає 0,01%, разова комісія 0,00% від суми кредиту.
Також, відповідно до заяви відповідач ознайомилась з умовами Паспорта споживчого кредиту (а.с. 11, зворот).
Згідно платіжної інструкції № TR.61257523.71748.25578 від 14.11.2022 ОСОБА_1 отримано кошти в сумі 114849,83 грн. (а.с. 22).
Відповідно до наданого розрахунку заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором №1010711830 від 14.11.2022, станом на 03.03.2024 р. становить 122654,62 грн., з якої: 97476,89 грн. - заборгованість за кредитом; 5,87 грн. - заборгованість за процентами; 25171,86 грн. заборгованість за комісією (а.с. 22 зворот-25).
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Згідно ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Статтями 526, 527 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином, у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Разом з тим, ст. 625 ЦК України врегульовано правові наслідки порушення грошового зобов`язання, які мають особливості. Так, відповідно до наведеної норми боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Відповідно до статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК України).
Згідно ч.ч. 3, 4 ст. 12, ч.ч. 1, 3 ст. 13, ч.ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Враховуючи, що відповідач взятих на себе кредитних зобов`язань належним чином не виконувала, суд дійшов висновку, що обгрунтованими є позовні вимоги у частині частково стягнення заборгованості за тілом кредиту в сумі 73116,78 грн. Так, судом встановлено, що сума отриманих ОСОБА_1 кредитних коштів складала 114849,83 грн., а відповідачем у справі сплачено банку 41683,05 грн. тіла кредиту (що вбачається з розрахунку заборгованості наданого банком станом на 08.09.2025).
Таким чином, шляхом проведення математичних розрахунків (114 849,83 грн. - 41 683,05 грн.), суд дійшов висновку, що непогашеним залишається саме 73 116,78 грн. основного боргу (тіла кредиту). Ця сума підлягає стягненню, оскільки підтверджується різницею між фактично отриманими коштами та сумою, яку відповідач уже повернув банку.
Крім цього, стягненню з відповідача підлягає заборгованість за процентами в сумі 5,87 грн. Враховуючи зазначене, загальна сума, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача складає 73122,65 грн. 
Щодо вимоги про стягнення комісії за надання кредитів суд зазначає наступне.
Заява № 1010711830 від 14.1.2022 на приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб містить умови пункту 5 про розмір комісії за обслуговування кредитної заборгованості - 1,4% Крім того, пункт 7 зазначеної заяви містить умову про разову комісію: 0% від суми кредиту + 0 грн (а.с. 10).
При цьому, вказана комісійна винагорода є платою за послуги, що супроводжують кредит, а саме - за компенсацію сукупних послуг банку за рахунок споживача, які банк здійснює на власну користь, що є несправедливим, суперечить принципу добросовісності, є наслідком істотного дисбалансу договірних прав і обов`язків на погіршення становища споживача, що за своєю природою є дискримінаційним, суперечить моральним засадам суспільства, а тому є незаконним в силу вимог Закону України «Про захист прав споживачів».
У постанові Верховного Суду України від 16 листопада 2016 року у справі № 6-1746цс16 зазначено, що встановлення банком у кредитному договорі обов`язку боржника сплачувати щомісячну комісію за управління кредитом без зазначення, які саме послуги за вказану комісію надаються клієнту, а також нарахування комісії за послуги, що супроводжують кредит (саме як компенсацію сукупних послуг банку за рахунок клієнта), є незаконним.
Вказана позиція послідовно підтримана у постанові Верховного Суду від 6 листопада 2023 року по справі № 204/224/21. Згідно змісту зазначеної постанови, якщо в кредитному договорі банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позичальнику та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування), то положення кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісячно сплачувати плату за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».
Відтак, позов в частині вимог про стягнення комісії в сумі 25171,86 грн за кредитним договором №1010711830 від 14.11.2022 задоволенню не підлягає.
На підставі вищевикладеного, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню - з відповідача на користь позивача суд стягує заборгованість у сумі 73122,65 грн.
Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.
Згідно з ч.1 ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
У зв`язку із частковим задоволенням позовних вимог, понесені позивачем судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 1444,16 грн (73122,65 грн/122654,62 грн х 2 422,40 грн) підлягають відшкодуванню за рахунок відповідачки.
Керуючись ст. ст.5,12,13,81, 211,258,259,263-265,268,273 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк» заборгованість за кредтним договором у розмірі 73122,65грн.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк» 1444,16грн. судового збору.
В решті вимог позову відмовити.
Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Житомирського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його складення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Cуддя  В. П. Маслак