Справа №949/2647/25

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 лютого 2026 року Дубровицький районний суд Рівненської області у складі:
головуючого - судді: Оборонової І.В.,
за участю секретаря: Волкодав А.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дубровиця справу за позовом ОСОБА_1 до Дубровицької міської ради про визначення додаткового строку для прийняття спадщини,

ВСТАНОВИВ:

Позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Дубровицької міської ради та просить визначити їй додатковий строк для подання нотаріусу заяви про прийняття спадщини після смерті її баби — ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , тривалістю три місяці з дня набрання рішенням суду законної сили.
Свої позовні вимоги позивачка обґрунтовує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її баба — ОСОБА_2 , після смерті якої відкрилася спадщина. За життя, 11 травня 2004 року, ОСОБА_2 склала заповіт, яким заповіла належне їй майно позивачці — ОСОБА_3 . Про існування вказаного заповіту на момент відкриття спадщини позивачці відомо не було, оскільки спадкодавець за життя про його складення не повідомляла, а інші особи також не інформували її про це. Позивачка не проживала постійно разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини та не вважала себе її спадкоємцем, у зв`язку з чим не зверталася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини у встановлений законом шестимісячний строк. Лише у травні 2025 року позивачці стало відомо про наявність заповіту, складеного на її користь, після чого вона звернулася до приватного нотаріуса Сарненського районного нотаріального округу Овдіюка А.В. із заявою про прийняття спадщини. У прийнятті заяви про прийняття спадщини позивачці було відмовлено у зв`язку з пропуском встановленого законом шестимісячного строку для прийняття спадщини, у зв`язку з чим їй було роз`яснено право звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку для прийняття спадщини.
До початку судового засідання від позивачки надійшла заява про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, позов просить задоволити.
Від представника відповідача до початку судового засідання надійшла заява про розгляд справи без його участі. Проти задоволення позовних вимог не заперечує.
Відповідно до ч. 2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги слід задоволити з наступних підстав.
Відповідно до ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
З копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , виданого 16 лютого 2016 року виконавчим комітетом Сарненської міської ради Рівненської області, вбачається, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_2 (а.с. 10).
Після смерті ОСОБА_2 відкрилася спадщина на належне їй майно, яке, як вбачається з копії заповіту від 11 травня 2004 року, посвідченого секретарем Бережницької сільської ради Дубровицького району Рівненської області та зареєстрованого у реєстрі за № 70, заповідано ОСОБА_4 , а саме: житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, ощадні книжки, оформлені на її ім`я, а також сертифікат на право на земельну частку (пай) серії РВ № 007710 від 24 вересня 1996 року (а.с. 14).
Згідно з довідкою виконавчого комітету Дубровицької міської ради №2-16 від 10 січня 2025 року, на день смерті — ІНФОРМАЦІЯ_1 — ОСОБА_2 була зареєстрована та проживала самостійно за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 17).
З копій свідоцтв про народження серії НОМЕР_2 від 02 жовтня 1985 року та серії НОМЕР_3 від 31 жовтня 1957 року встановлено, що ОСОБА_5 народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 , її батьком є ОСОБА_6 , а матір`ю останнього — ОСОБА_2 (а.с. 13, 36).
Як вбачається з витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу щодо підтвердження дошлюбного прізвища №00048632835 від 08 січня 2025 року, який містить відомості з актового запису про шлюб №220 від 10 жовтня 2004 року, ОСОБА_4 після реєстрації шлюбу змінила прізвище на ОСОБА_7 (а.с. 11).
З копії свідоцтва про розірвання шлюбу серії НОМЕР_4 від 17 квітня 2009 року, актовий запис №44, вбачається, що шлюб між ОСОБА_8 та ОСОБА_9 розірвано, при цьому за нею залишено прізвище ОСОБА_7 (а.с. 12).
З копії свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_5 від 22 травня 2009 року вбачається, що між ОСОБА_10 та ОСОБА_9 зареєстровано шлюб, після чого дружині присвоєно прізвище ОСОБА_11 (а.с. 16).
Таким чином, із сукупності досліджених судом письмових доказів встановлено, що ОСОБА_4 є онукою померлої ОСОБА_2 та особою, на користь якої складено заповіт. 
Також судом встановлено, що позивачка на час відкриття спадщини постійно із спадкодавцем не проживала, а тому відповідно до ч.1 ст.1269 ЦК України для прийняття спадщини мала подати нотаріусу заяву про її прийняття у шестимісячний строк, встановлений статтею 1270 ЦК України.
Разом з тим з матеріалів справи вбачається, що про існування заповіту на її користь позивачці на момент відкриття спадщини відомо не було, оскільки спадкодавець за життя про складення заповіту її не повідомляла, а інші особи також не інформували її про це.
Суд враховує, що за відсутності відкритої спадкової справи та будь-яких повідомлень спадкодавця чи інших осіб про складення заповіту, позивачка об`єктивно не мала можливості своєчасно дізнатися про наявність заповіту на її користь.
Для юридичного оформлення права на спадкове майно позивачка звернулася до приватного нотаріуса Сарненського районного нотаріального округу Рівненської області Овдіюка А.В., проте повідомленням за №181/01-16 від 28 травня 2025 року їй було роз`яснено, що нею пропущено встановлений статтею 1270 ЦК України шестимісячний строк для прийняття спадщини, а тому рекомендовано звернутися до суду (а.с.8).
Як вбачається із витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі №81333107 від 28 травня 2025 року, спадкова справа після смерті ОСОБА_2 не заводилась (а.с.12).
Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ч.1 ст.1217 Цивільного кодексу України). Заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті (ч.1 ст.1233 Цивільного кодексу України), а право на спадкування мають особи, визначені у заповіті (ч.1 ст.1223 Цивільного кодексу України).
Згідно з ч.1 ст.1220 та ч.1 ст.1222 Цивільного кодексу України спадщина відкривається внаслідок смерті особи, а право на спадщину виникає з дня відкриття спадщини.
Відповідно до ч.1 ст.1270 Цивільного кодексу України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який обчислюється з часу відкриття спадщини.
Крім того, згідно з ч.1 ст.1269 Цивільного кодексу України спадкоємець, який на час відкриття спадщини не проживав постійно зі спадкодавцем, зобов`язаний подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.
Разом з тим, відповідно до ч.3 ст.1272 Цивільного кодексу України, у разі пропуску строку для прийняття спадщини з поважної причини суд за позовом спадкоємця може визначити додатковий строк, достатній для подання заяви про її прийняття.
Таким чином, реалізація спадкових прав обумовлена дотриманням установленого законом строку для прийняття спадщини, а його пропуск може бути усунутий шляхом визначення судом додаткового строку виключно за наявності поважних причин.
Відповідно до п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, має право звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для її прийняття.
За змістом ч.3 ст.1272 Цивільного кодексу України поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є обставини, пов`язані з об`єктивними, непереборними та істотними труднощами для спадкоємця у вчиненні відповідних дій.
Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду України від 23 серпня 2017 року у справі №6-1320цс17.
Як на підставу позовних вимог, позивачка у позовній заяві зазначає, що шестимісячний строк для прийняття спадщини нею було пропущено з поважних причин, оскільки на момент відкриття спадщини їй не було відомо про існування заповіту на її користь.
Вирішуючи питання поважності причин пропуску шестимісячного строку, суд виходить з того, що такі причини визначаються в кожному конкретному випадку з урахуванням обставин справи.
Відповідно до роз`яснень, наведених у п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини та виходить з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними та істотними труднощами для спадкоємця у вчиненні відповідних дій.
Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: тривала хвороба спадкоємця, значна відстань між місцем проживання спадкоємця і місцем знаходження спадкового майна, складні умови праці, пов`язані з тривалими відрядженнями, у тому числі закордонними, перебування на строковій службі у складі Збройних Сил України, а також необізнаність спадкоємця про наявність заповіту, тощо.
З урахуванням наведеного суд приходить до висновку, що позивачка ОСОБА_1 є спадкоємцем за заповітом після смерті її баби ОСОБА_2 , а пропуск встановленого законом строку для прийняття спадщини зумовлений поважними причинами, які не залежали від її волі та були безпосередньо пов`язані з необізнаністю про існування заповіту на її користь.
Суд також враховує, що після отримання інформації про наявність заповіту позивачка без зволікань вжила заходів для реалізації своїх спадкових прав, зокрема звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, однак не змогла реалізувати таке право у нотаріальному порядку з підстав пропуску встановленого законом шестимісячного строку, у зв`язку з чим була змушена звернутися до суду.
При цьому суд бере до уваги, що спадкова справа після смерті спадкодавця не заводилась, свідоцтва про право на спадщину не видавались, а визначення позивачці додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини саме по собі не вирішує питання права власності на спадкове майно, не порушує прав та законних інтересів інших осіб та спрямоване виключно на надання позивачці можливості реалізувати своє спадкове право у встановленому законом порядку.
З огляду на викладене, заявлений позивачкою додатковий строк тривалістю три місяці є достатнім, розумним та таким, що відповідає вимогам ч.3 ст.1272 Цивільного кодексу України, у зв`язку з чим позовні вимоги ОСОБА_1 є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 1223, 1233, 1270, 1272 ЦК України, ст.ст. 12, 13, 81, 89, 133, 141, 223, 259, 263-265 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до Дубровицької міської ради про визначення додаткового строку для прийняття спадщини — задоволити.

Визначити ОСОБА_1 додатковий строк для подання нотаріусу заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , тривалістю три місяці з дня набрання рішенням суду законної сили.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана через Дубровицький районний суд Рівненської області до Рівненського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості про учасників справи, згідно п. 4 ч. 5 ст. 265 ЦПК України:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , паспорт громадянина України серії НОМЕР_6 , виданий 01 липня 2009 року Кузнецовським МВ УМВС України в Рівненській області, ідентифікаційний номер НОМЕР_7 .

Відповідач: Дубровицька міська рада, місцезнаходження: вул. Воробинська, буд. 4, м. Дубровиця, Сарненський район, Рівненська область, код ЄДРПОУ 05390997.

Суддя: підпис.

Виготовлено з автоматизованої системи документообігу суду

Суддя Дубровицького
районного суду
Рівненської області      Оборонова І.В.